Сарненський районний суд 
Рівненської області  _________________________________________________
Справа № 572/1734/26
Провадження № 1-кп/572/400/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року
Сарненський районний суду Рівненської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 62026240030003760 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця ЗСУ, одруженого, раніше не судимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_5 , підозрюється в тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, проходячи військову службу на посаді водія взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , діючи у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч.І ст.1, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від несення обов`язків військової служби, знаходячись у місті Сарни Сарненського району Рівненської області, але не пізніше 09.12.2024 замовив, а в подальшому придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи завідомо неправдивий офіційний документ - довідку до акту огляду медико соціальною-експертною комісією із серією 12 ААВ №825426, яка нібито видана Одеським обласним центром МСЕК №1, згідно якої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено інвалідність II групи .із потребою постійного стороннього догляду.
Надалі, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, перебуваючи за адресою: Рівненська область, місто Сарни, діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби, 16.06.2025 подав командиру роти охорони військової частини НОМЕР_1 рапорт в якому зазначив завідомо неправдиві відомості про наявність у нього підстав для звільнення із лав Збройних Сил України, передбачених абзацом 11 п. З ч. 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме сімейні обставини - необхідність здійснювати постійний догляд за його дружиною ОСОБА_7 , яка є особою з інвалідністю II групи.
До свого рапорту про звільнення солдат ОСОБА_5 долучив завідомо підроблений документ - довідку до акту огляду медико соціальною-експертною комісією серія 12 ААВ №825426, яка нібито видана Одеським обласним центром МСЕК №1, згідно якої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено інвалідність II групи із потребою постійного стороннього догляду.
16.06.2025 вказаний рапорт із долученими до нього документами прийнятий у військовій частині НОМЕР_1 та зареєстрований за вхідним №1733.
17.06.2025 за результатами розгляду поданого солдатом ОСОБА_5 рапорту та долучених до нього підроблених документів наказом начальника НОМЕР_2 центральної артилерійської бази озброєння сил логістики Збройних Сил України (по особовому складу) № 28-РС від 17.06.2025 солдата ОСОБА_5 звільнено з військової служби в запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто за сімейними обставинами та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Окрім того, солдат ОСОБА_5 , підозрюється в тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, проходячи військову службу на посаді водія взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , діючи у порушення вимог у порушення вимог ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаходячись у невстановлений досудовим розслідування час та місці, але не пізніше 09.12.2024 замовив, а в подальшому придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи завідомо неправдивий офіційний документ - довідку до акту огляду медико соціальною-експертною комісією із серією 12 ААВ №825426, яка нібито видана Одеським обласним центром МСЕК №1, згідно якої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено інвалідність II групи із потребою постійного стороннього догляду.
Надалі, солдат ОСОБА_5 , реалізуючи надалі свій злочинний умисел, перебуваючи за адресою: Рівненська область, Сарненський район, місто Сарни, діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби, 16.06.2025 подав командиру роти охорони військової частини НОМЕР_1 рапорт в якому зазначив завідомо неправдиві відомості про наявність у нього підстав для звільнення із лав Збройних Сил України, передбачених абзацом 11 п. З ч. 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме сімейні обставини - необхідність здійснювати постійний догляд за його дружиною ОСОБА_7 , яка є особою з інвалідністю II групи.
26.06.2025 внаслідок звільнення з військової служби ОСОБА_8 , перебуваючи у місті Сарни Рівненської області, діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою незаконного заволодіння чужим майном.
використовуючи завідомо неправдиві документи, шляхом обману командування військової частини, заволодів державними грошовими коштами належними військовій частині НОМЕР_1 , а саме: одноразовою грошовою допомогою при звільненні з військової служби у розмірі - 5122,43 та грошовою допомогою на оздоровлення у розмірі - 20 489,70 гривень, які були перераховані на його особистий банківський рахунок АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_3 , після чого розпорядився ними на власний розсуд, задавши майнової шкоди державі в особі військової частини НОМЕР_1 на загальну суму - 25 612, 13 гривень,
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України - ухилення від військової служби шляхом іншого обману, вчиненого в умовах воєнного стану та передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) відповідно.
При цьому, під час судового провадження між прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника адвоката ОСОБА_4 , з іншого боку, 31 березня 2026 р. укладено угоду про визнання винуватості, згідно умов якої сторони добровільно погодилися на формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження та узгодили призначення покарання обвинуваченому: за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на два роки; за ч. 4 ст. 409 КК України у виді позбавлення волі на п`ять років. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років і на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробовуванням.
В зазначеній угоді передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки її невиконання.
Прокурор у судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості з обвинуваченим, просив затвердити.
Представник потерпілого в судовому засіданні надав згоду на затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
В судовому засіданні обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України за вище викладених обставин, просив суд затвердити укладену ним угоду про визнання винуватості.
Захисник в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.
Суд, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів .
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (ч. 5 ст. 469 КПК України).
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України.
Суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним.
Крім того, обвинуваченому зрозумілі наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також характер обвинувачення, в якому він визнав себе винуватим і вид покарання.
Потерпілий надав прокурору письмову згоду в якій зазначив свою згоду на укладання прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні.
Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлені.
Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, добровільний грошовий внесок на потреби ЗСУ.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий.
Санкцією ч. 1 ст. 190 КК України передбачене покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк..
Санкцією ч. 4 ст. 409 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.
Враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які є проступком та тяжким злочином, приймаючи до уваги особу винного, суд вважає правомірним узгодження сторонами угоди покарання за ч. 1 ст. 190 КК України, у виді обмеження волі на строк три роки; за ч. 4 ст. 409 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та звільнення від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Отже, зміст укладеної сторонами угоди про визнання винуватості відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України та вимогам кримінального кодексу України (щодо призначення покарання), не суперечить інтересам суспільства, не порушує права, свободи та інтереси сторін, або інших осіб, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 березня 2026 р. у кримінальному провадженні № 62026240030003760 укладену між прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника адвоката ОСОБА_4 , 
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк два роки;
-за ч. 4 ст. 409 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.
Покласти на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п. 1 та п. 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:
- обвинуваченому, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України, угода не може бути укладена.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя