Справа № 202/517/26
Провадження № 2/202/2439/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

28 квітня 2026 року м. Дніпро
Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого судді Дребот І.Я.,
за участю секретаря судового засідання Козиря Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 
На підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2008 року позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням № 81948149 від 20.11.2025 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Канюга А.Я. було відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки наявна суперечність між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Отже станом на зараз виникла та існує ситуація за якої позивач має право власності на будинок, однак не має змоги належним чином та повноцінно здійснювати правомочності власника.
Враховуючи наведене, остання звернулася з позовом до суду для захисту своїх прав.
Ухвалою суду від 17.07.2024 відкрито провадження. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 07.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.
28.04.2026 сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Від представника відповідача також наявна заява про розгляд справи за його відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов  ОСОБА_1 до Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності підлягає задоволенню з наступних підстав.
На підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2008 року позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням № 81948149 від 20.11.2025 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Канюга А.Я. було відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки наявна суперечність між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Встановлено, що в інвентаризаційній справі міститься фотокопія договору купівлі-продажу будинку на зворотньому боці якого вказано, що договір посвідчено 26.06.2008 року та зареєстровано в реєстрі за № 1115. Внизу сторінки після посвідчувального напису нотаріуса також наявний штамп від 26.06.2008 року про те, що приватний нотаріус Трубніков А.О. засвідчує справжність цієї фотокопії, зареєстрованої в реєстрі за № 1116. Однак, при реєстрації права власності зазначено підставою виникнення права власності Договір купівлі-продажу за № 1116 від 26.06.2008 року, вказаний номер 1116 є номером за яким зареєстровано в реєстрі справжність фотокопії договору купівлі-продажу від 26.06.2008 року. Тобто, можна дійти висновку, що КП "БТІ" м. Слов`янська було допущено описку при реєстрації права власності на нерухоме майно.
Отже станом на зараз виникла та існує ситуація за якої позивач має право власності на квартиру, однак здійснити реєстрацію права власності на будинок позивач, з причин викладених в рішенні про відмову в проведенні реєстраційних дій, здійснити не може, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом свого права, та просила визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
При прийнятті рішення Індустріальний районний суд м. Дніпра виходив з наступного.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем було доведено його право власності на вищевказаний будинок, тому заявлені ним позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 321, 328, 392 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності - задовольнити.
2. Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: один житловий будинок цегляний, позначений в плані літерою А, житловою площею 29,6 кв.м., загальною площею 59,2 кв.м., літня кухня, сарай, льох цегляні Б; сарай дерев`яний, обкладений цеглою В; вбиральня цегляна Г; сарай дерев`яний, обкладений цеглою Е; сарай Ж; сарай цегляний З; колонка К; паркан І.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя      І.Я. Дребот