ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" липня 2026 р. справа № 640/165/20
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідводбуд-7" про стягнення коштів з платника податків з рахунків у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу, та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідводбуд-7" до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за зустрічним позовом – Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Офісу великих платників податків Державної податкової служби (надалі, також – позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом, Офіс великих платників податків ДПС) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідводбуд-7" (надалі, також – відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом, ТОВ "Спецпідводбуд-7") про стягнення в дохід бюджету податкового боргу на суму 136565,95 гривень.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що згідно довідки про суми податкового боргу платника податків Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецпідводбуд-7" (код ЄДРПОУ 32769375) станом на 21.11.2019 року, за відповідачем за первісним позовом обліковується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв`язку з несплатою:
– податку на додану вартість в розмірі 136565,95 грн, а саме:
штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість у розмірі 136565,95 грн, який виник в результаті несплати фінансових (штрафних) санкцій відповідно до:
– податкового повідомлення-рішення форми "ПС" № 000053420218 від 03.07.2019 на суму 1020,00 грн, яке винесено на підставі акту камеральної перевірки № 1605/28-10-42-02/32769375 від 05.06.2019 року;
– податкового повідомлення-рішення форми "Ш" № 000594202 від 09.07.2019 на суму 21207,40 грн, яке винесено на підставі акту камеральної перевірки № 1690/28-10-42-02/32769375 від 12.06.2019 року;
– податкового повідомлення-рішення форми "Ш" № 0000704202 від 21.08.2019 на суму 181499,38 грн, яке винесено на підставі акту камеральної перевірки № 2316/28-10-42-02/32769375 від 31.07.2019 року (т. І, а.с. 1-25).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2020 справу № 640/165/20 передано на розгляд головуючій судді Арсірій Р.О. (т. І, а.с. 26).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (т. І, а.с. 27-28).
09.04.2025 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від відповідача за первісним позовом надійшла зустрічна позовна заява, відповідно до змісту якої позивач за зустрічним позовом просить:
– визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 21.08.2019 № 0000704202;
– зобов`язати Офіс великих платників податків ДПС здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника податку шляхом виключення з неї відомостей про наявність у ТОВ "Спецпідводбуд-7" боргу зі сплати штрафних санкцій за несвоєчасну сплату суми грошового зобов`язання з ПДВ за ППР № 0000704202.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено з порушенням строків, передбачених пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, оскільки, з врахуванням даних норм граничний строк для визначення суми штрафних санкцій по декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року – 20.08.2017. Однак, камеральна перевірка з даного приводу була проведена контролюючим органом 31.07.2019, тобто з порушенням строку, передбаченого пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України. У зв`язку з цим, застосування до позивача штрафних санкцій за порушення строків сплати податкових зобов`язань здійснено з порушенням визначених законодавством строків. З огляду на це, просить оскаржуване податкове повідомлення-рішення скасувати і в задоволенні первісного позову у відповідній частині відмовити (т. І, а.с. 31-66).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2020 даний позов залишено без руху. Визначено позивачу за зустрічним позовом десятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання до суду документа про сплату судового збору (т. І, а.с. 67).
13.02.2020 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача за зустрічним позовом надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено квитанцію про сплату судового збору (т. І, а.с. 69-71).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.02.2020 прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду та об`єднано в одне провадження разом із первісною позовною заявою. Призначено підготовче засідання по даній справі на "23" березня 2020 року о 09:45 (т. І, а.с. 72).
24.02.2020 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про долучення доказів, яким до матеріалів справи долучено докази понесення витрат на правничу допомогу (т. І, а.с. 75-81).
19.03.2020 до відділу документального забезпечення – канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача за первісним позовом надійшло клопотання про заміну сторони, відповідно до змісту якого позивач – Офіс великих платників податків ДПС просить замінити його на Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (т. І, а.с. 82-95).
19.03.2020 до відділу документального забезпечення – канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача за первісним позовом надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т. І, а.с. 96-109).
Підготовче засідання по даній адміністративній справі, призначене на 23.03.2020 не відбулося у зв`язку з неявкою сторін, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (т. І, а.с. 110).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.03.2020 у задоволенні клопотання позивача за первісним позовом відмовлено. Закрито підготовче провадження по справі та перейдено до розгляду справи по суті (т. І, а.с. 111-113). Розгляд справи по суті призначено на "27" квітня 2020 року о 09:00.
24.03.2020 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву. У своєму відзиві відповідач за зустрічним позовом зазначив, що законодавством передбачено можливість контролюючого органу проводити перевірки своєчасності сплати податків, з огляду на що вимоги зустрічної позовної заяви є необґрунтованими (т. І, а.с. 114-128).
31.03.2020 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача за зустрічним позовом повторно надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (т. І, а.с. 129-147).
09.04.2020 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача за первісним позовом надійшло клопотання про витребування доказів, в якому позивач за первісним позовом просить суд витребувати у ГУ ДПС у м. Києві матеріали камеральної перевірки, за результатами проведення якої винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення (т. І, а.с. 148-162).
Листом Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.04.2020, яким запропоновано позивачу за первісним доказом надати докази звернення до ГУ ДПС у м. Києві щодо надання матеріалів камеральної перевірки, за результатами проведення якої винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення (т. І, а.с.163-164).
24.04.2020 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача за первісним позовом надійшло клопотання про роз`єднання позовних вимог в окремі провадження, зупинення провадження у справі за первісним позовом та залучення ГУ ДПС у м. Києві як відповідача у виділеному провадженні (т. І, а.с. 165-180).
В судовому засіданні 27.04.2020 оголошено перерву у зв`язку з надходженням клопотання відповідача за первісним позовом для вирішення питання про роз`єднання позовних вимог. Розгляд справи по суті призначено на "19" травня 2020 року о 10:45 (т. І, а.с. 191).
28.04.2020 до відділу документального забезпечення – канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача за первісним позовом надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т. І, а.с. 195-198).
Судове засідання по даній адміністративній справі, призначене на 19.05.2020 не відбулося у зв`язку з неявкою сторін, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (т. І, а.с. 199). Розгляд справи по суті призначено на "15" червня 2020 року о 09:45.
В судовому засіданні 15.06.2020 залучено ГУ ДПС у м. Києві як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Витребувано у ГУ ДПС у м. Києві докази, необхідні для вирішення спору по суті. В розгляді справи по суті оголошено перерву у зв`язку з необхідністю отримання від третьої особи витребуваних судом доказів. Розгляд справи по суті призначено на "02" липня 2020 року о 14:15 (т. І, а.с. 202).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2020 клопотання позивача за первісним позовом про залучення ГУ ДПС у м. Києві як відповідача задоволено частково. Залучено Головне управління Державної податкової служби у м. Києві як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за зустрічним позовом (надалі, також – третя особа, ГУ ДПС у м. Києві) (т. І, а.с. 205).
28.06.2020 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від третьої особи надійшло клопотання про долучення доказів, яким до матеріалів справи долучено копію акта перевірки від 31.07.2019 № 2316/28-10-42-02/32769375 (т. І, а.с. 207-221).
30.06.2020 на електронну адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача за зустрічним позовом надійшло клопотання про долучення доказів, яким до матеріалів справи долучено докази направлення зустрічної позовної заяви третій особі (т. І, а.с. 223).
В судовому засіданні 02.07.2020 перейдено до розгляду справи в порядку письмового провадження (т. І, а.с. 227-237).
13.07.2020 до відділу документального забезпечення – канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача за зустрічним позовом надійшли додаткові пояснення по справі. У своїх додаткових поясненнях позивач за зустрічним позовом вказує, що податкове повідомлення-рішення № 0000534202 від 03.07.2019 та податкове повідомлення-рішення № 0000594202 від 09.07.2019 стосуються податку на прибуток, а не податку на додану вартість, як вказав позивач у своїй позовній заяві за первісним позовом, однак, заборгованість за такими податковими повідомленнями-рішеннями була сплачена у визначений законодавством строк (т. І, а.с. 238-240).
На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399 справу № 640/165/20 передано на розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
Справа надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 09.04.2025, про що свідчить штамп вхідної реєстрації.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2025 справу № 640/165/20 передано на розгляд головуючому судді Главачу І.А.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 справу прийнято до розгляду Івано-Франківським окружним адміністративним судом за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України. Також даною ухвалою здійснено заміну позивача за первісним позовом – відповідача за зустрічним позовом з Офісу великих платників податків на Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (т. ІІ, а.с. 4-8).
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у щорічній відпустці з 21.04.2025 по 16.05.2025 згідно наказу від 04.04.2025 № 80-В, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (т. ІІ, а.с. 11), у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 07.08.2025 по 22.08.2025 згідно наказу від 25.07.2025 № 213-В, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (т. ІІ, а.с. 12), у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 23.08.2025 по 03.09.2025 згідно наказу від 20.08.2025 № 261-В, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (т. ІІ, а.с. 12), у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 23.09.2025 по 07.10.2025 згідно наказу від 15.09.2025 № 290-В, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (т. ІІ, а.с. 30), у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував на лікарняному з 30.10.2025 по 07.11.2025, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк періоду непрацездатності.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував на лікарняному з 19.01.2026 по 30.01.2026, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк періоду непрацездатності.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 17.03.2026 по 20.03.2026 згідно наказу від 11.03.2026 № 19-В, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував на лікарняному з 18.05.2026 по 22.05.2026, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк періоду непрацездатності.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті спору, встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецпідводбуд-7" є зареєстрованим суб`єктом підприємницької діяльності з 22.01.2004, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 1000671410031029020 (т. ІІ, а.с. 3).
З 29.01.2004 ТОВ "Спецпідводбуд-7" перебуває на обліку як платник податків. Види економічної діяльності – 41.10 Організація будівництва будівель (основний); 42.91 Будівництво водних споруд; 42.11 Будівництво доріг і автострад; 42.13 Будівництво мостів і тунелів; 42.21 Будівництво трубопроводів; 42.22 Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій; 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення; 33.15 Ремонт і технічне обслуговування суден і човнів; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 50.40 Вантажний річковий транспорт; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 77.32 Надання в оренду будівельних машин і устатковання; 77.34 Надання в оренду водних транспортних засобів; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.; 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; 30.11 Будування суден і плавучих конструкцій; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (т. ІІ, а.с. 3).
31.07.2019 головним державним ревізором – інспектором відділу податкового супроводження підприємств у галузі будівництва та інших галузей виробничої сфери управління податкового супроводження підприємств паливно-енергетичного комплексу та виробничої сфери Білою Т.В. проведено камеральну перевірку з питання своєчасної сплати самостійно визначеного узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість, про що складено акт про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів № 2316/28-10-42-02/32769375 від 31.07.2019. Відповідно до змісту даного акту, було виявлено прострочення позивачем строків сплати податку на додану вартість, зокрема з податку на додану вартість відповідно до декларації від 19.04.2011 № 9002322851 на суму 357533,00 грн, від 20.07.2011 № 9005102164 на суму 213009,00 грн, від 10.07.2014 № 9039138856 на суму 12699,00 грн, від 14.08.2014 № 9046850543 на суму 139195,00 грн, від 22.01.2018 № 9296730341 на суму 17299052,00 грн, а також за податковими повідомленнями-рішеннями № 0162571213 від 14.03.2018 на суму 35398,34 грн, № 0162561213 від 14.03.2018 на суму 4533,33 грн, відповідальність за що передбачена пунктом 124.1 статті 124 Податкового кодексу України (т. І, а.с. 233-237).
На основі даного акту Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби складено податкове повідомлення-рішення № 0000704202 від 21.08.2019, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 181499,38 грн (т. І, а.с. 12-13). Дане податкове повідомлення-рішення було надіслано відповідачу за первісним позовом рекомендованим листом № 0411914873070 з повідомленням про вручення, який було вручено представнику відповідача за первісним позовом 22.08.2019 (т. І, а.с. 14).
На основі акту про проведення перевірки № 1605/28-10-42-02/32769375 від 05.06.2019 Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби складено податкове повідомлення-рішення № 0000534202 від 03.07.2019, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення порядку сплати податку на прибуток в розмірі 1020,00 грн (т. І, а.с. 6-7). Дане податкове повідомлення-рішення було надіслано відповідачу за первісним позовом рекомендованим листом № 0405040426434 з повідомленням про вручення, який було вручено представнику відповідача за первісним позовом 05.07.2019 (т. І, а.с. 8).
На основі акту про проведення перевірки № 1690/28-10-42-02/32769375 від 12.06.2019 Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби складено податкове повідомлення-рішення № 0000594202 від 09.07.2019, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення порядку сплати податку на прибуток в розмірі 21207,40 грн (т. І, а.с. 9-10). Дане податкове повідомлення-рішення було надіслано відповідачу за первісним позовом рекомендованим листом № 0405040429573 з повідомленням про вручення, який було вручено представнику відповідача за первісним позовом 16.07.2019 (т. І, а.с. 11).
Внаслідок виникнення податкового боргу, Офіс великих платників податку Державної фіскальної служби надіслав Товариству з обмеженою відповідальністю "Спецпідводбуд-7" податкову вимогу форми "Ю" № 789-17 від 01.08.2019 на суму 22027,33 гривень (а.с. 15). Дана податкова вимога була надіслана відповідачу 27.09.2018 рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 0405040671978, який було вручено представнику відповідача за первісним позовом 07.08.2019 (а.с. 15).
У зв`язку з тим, що нараховані грошові зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій та пені) відповідачем за первісним позовом добровільно та в повному обсязі не сплачено, позивач за первісним позовом звернувся до суду з цим первісним позовом.
Вважаючи прийняте податкове повідомлення-рішення незаконним, позивач за зустрічним позовом звернувся до суду з зустрічним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд встановив таке.
Для належного вирішення первісної позовної заяви, суд вважає за необхідне вирішити по суті позовні вимоги, заявлені у зустрічній позовній заяві.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (надалі, також – ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, які справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).
Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 ПК України).
Такі перевірки мають свої особливості щодо сфери правового регулювання, підстав для їх призначення, проведення, оформлення результатів та прийнятих за її наслідками рішень.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
За приписами підпункту 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах. Предметом камеральної перевірки також можуть бути: 1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків); 2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних; 3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах; 4) повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні"; 5) своєчасність подання заяви про взяття на облік фінансових агентів відповідно до вимог статті 39-3 цього Кодексу; 6) своєчасність подання фінансовими агентами звітів про підзвітні рахунки, виправлених звітів про підзвітні рахунки; 7) своєчасність надання фінансовими агентами відповіді на запити (повідомлення) контролюючого органу, що надсилаються у випадках, визначених статтею 39-3 цього Кодексу; 8) своєчасність подання повідомлення про структуру власності та кінцевих бенефіціарних власників відповідно до вимог пункту 44-1.2 статті 44-1 цього Кодексу; 9) своєчасність подання особою, яка здійснює управління або адміністрування трасту, повідомлення про укладення договору щодо управління або адміністрування трасту або про припинення такого договору, фінансової звітності, копій первинних документів та іншої інформації щодо трасту на запит контролюючого органу у випадках, передбачених статтею 44-2 цього Кодексу; 10) своєчасність надання інформації на запит контролюючого органу відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпунктів 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу; 11) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.13 статті 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти; 12) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.14 статті 141 цього Кодексу, а також своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на доходи фізичних осіб, визначеного відповідно до підпункту 177.5.1-1 пункту 177.5 статті 177 цього Кодексу.
Порядок проведення камеральної перевірки врегульовано статтею 76 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
За змістом пункту 76.3 статті 76 ПК України, камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, – за днем їх фактичного подання, крім камеральної перевірки податкової декларації або уточнюючого розрахунку (у разі подання), у складі яких подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, строк проведення якої визначений статтею 200 цього Кодексу. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 76.2 статті 76 ПК України, порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.
Так, згідно пункту 86.2 статті 86 ПК України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Відповідно до пункту 86.7 статті 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів – протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
З приводу доводів позивача за зустрічним позовом про те, що контролюючий орган провів перевірку поза межами строку для її проведення, а саме поза строком, передбаченим пунктом 102.1 статті 102 ПК України, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків – сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання – сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (пункт 54.1 статті 54 ПК України).
За правилами пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналогічні приписи зазначено підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21 грудня 2000 року № 2181-III: Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.
Відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
За порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовується, зокрема, і фінансова відповідальність. Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (стаття 111 ПК України).
Згідно зі статтею 113 ПК України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.
Застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), передбачених цією главою, не звільняє платників податків від обов`язку сплатити до бюджету належні суми податків та зборів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, а також від застосування до них інших заходів, передбачених цим Кодексом.
Штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу (стаття 114 ПК України).
Статтею 102 ПК України встановлено строки давності та їх застосування. Тобто, законодавцем встановлено строк давності, а саме 1095 днів, 2555 днів, а також правила його застосування (підпунктів 102.1, 102.4, 102.5) або не застосування (підпункту 102.2), зупинення відліку (пункту 102.2), або продовження (102.6).
Зокрема, пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Тобто, пунктом 102.1 статті 102, визначено застосування строку давності 1095 днів, і зазначено, що цей строк застосовується податковим органом у випадку проведення перевірки та самостійного визначення суми грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.
Суд зауважує, що платником податків самостійно задекларовано суми податкових зобов`язань, а податковим органом не проводилась перевірка подачі декларації і правильність задекларованих показників, а відтак, граничний строк подання податкової декларації не має жодного значення у цьому спорі. Натомість застосуванню підлягає лише строк давності 1095 днів, на який є покликання у приписах пункту 76.3 статтей 76, 113, 114, 115 ПК України.
Відповідно до приписів пункту 76.3 статті 76 ПК, камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, – за днем їх фактичного подання.
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Тобто, законодавцем розмежовуються випадки проведення камеральної перевірки податкової декларації ( 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, – за днем їх фактичного подання) та інші випадки, до яких можна віднести проведення камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, яка проводиться з урахуванням строку давності, визначеного статей 102 цього кодексу, тобто не пізніше закінчення 1095 дня (з дня сплати).
Аналогічний підхід щодо початку відліку строку проведення камеральної перевірки застосовано Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 року у справі № 819/1569/16, та зазначено, що проведення камеральних перевірок платників податків щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, та з урахуванням положень статті 102 Податкового кодексу України, такою перевіркою може бути охоплено період в 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку реєстрації податкових накладних.
Згідно з пунктом 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
– при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, – у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
– при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, – у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Тобто, розмір штрафної (фінансової) санкції встановлений у відсотках до погашеної суми податкового боргу, а тому сума штрафної санкції за порушення строку сплати узгоджених сум грошових зобов`язань, з урахуванням положень статті 126 ПКУ, розраховується за період з дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, і до дня фактичної сплати боргу.
Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом України у справах № 21-279а14, № 813/6774/13а, № 813/6793/13-а.
Специфіка застосування штрафної санкції у відповідності до приписів статті 126 ПК полягає в тому, що вона нараховується контролюючим органом на сплачену узгоджену суму податкового зобов`язання. Тобто, базою визначення суми штрафних санкцій є сума, яка фактично сплачена, а не сума податкового боргу, або сума грошового зобов`язання у повному обсязі.
Отже, з урахуванням того, що обов`язковою умовою для застосування до платника податку штрафної (фінансової) санкції на підставі статті 126 ПКУ є сплата грошового зобов`язання або факт погашення податкового боргу, то відлік строку давності для застосування штрафної (фінансової) санкції за порушення правил сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов`язання починається з дня, наступного за днем фактичної сплати такого грошового зобов`язання.
Аналіз чинного правового регулювання відповідальності за порушення строків сплати податків дає підстави для висновку, що датою, з якої обчислюється 1095-денний строк, впродовж якого може бути накладений штраф – є дата сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, а не дата, на яку припадає закінчення встановленого законом граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання.
Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу (пункт 115.1 статті115).
Таким строком є строк 1095 днів, початком відліку якого є дата сплати податкових (грошових) зобов`язань.
Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 27.07.2023 у справі № 821/850/18 сформувала наступний правовий висновок: датою, з якої обчислюється 1095-денний строк, визначений пунктом 102.1 статті 102 ПК України, як в частині проведення податковим органом камеральної перевірки з питань своєчасності сплати узгодженого податкового (грошового) зобов`язання, так і застосування штрафних санкцій згідно з пунктом 126.1 статті 126 ПК України за несвоєчасну сплату платником податків узгодженого грошового зобов`язання, – є дата фактичної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання.
Даний правовий висновок підтримано Верховний Судом у подальшому, в тому числі в постанові від 21.01.2025 у справі № 805/1280/18-а.
З огляду на це, суд вважає необґрунтованими доводи позивача за зустрічним позовом щодо неправомірності прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення № 0000704202 від 21.08.2019 у зв`язку з пропуском строку для проведення відповідної камеральної перевірки.
Оскільки інших підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0000704202 від 21.08.2019 зустрічна позовна заява не містить, то суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні зустрічного позову як необґрунтованого та такого, що не підтверджується матеріалами справи.
Аналізуючи доводи первісного позову щодо стягнення з відповідача за первісним позовом податкового боргу, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до пунктів 6.1, 6.2, 6.3 статті 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу. Збором (платою, внеском) є обов`язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій. Сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.
Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Пунктом 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Усталеною є практика Верховного Суду про те, що предметом доказування у справах про стягнення податкового боргу є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку: наявність узгодженого грошового зобов`язання; складові основної суми боргу, штрафних (фінансових) санкцій, пені; підстави виникнення боргу; момент його виникнення; встановлення факту сплати податкового боргу в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо Дана позиція прослідковується в Постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 826/18379/14, від 19.02.2019 у справі № 807/495/17, від 03.02.2022 у справі № 560/4343/19, від 14.02.2022 у справі № 826/9711/17 та ін..
При цьому, Верховний Суд наголошує, що при вирішенні позову про стягнення податкового боргу у відповідний спосіб здійснюється перевірка дотримання контролюючим органом вимог, передбачених ПК України, які надають право контролюючому органу звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до абзацу 1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до абзацу 2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки – цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до підпункту 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Відповідно до пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Абзацом 3 пункту 76.1 статті 76 ПК України передбачено, що згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Відповідно до пункту 76.2 статті 76 ПК України, порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 86.2 статті 86 ПК України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Відповідно до абзацу 4 пункту 86.3 статті 86 ПК України, у разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта або довідки про результати перевірки або неможливості його вручення та підписання у зв`язку з відсутністю платника податків або його законних представників за місцезнаходженням такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених у цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт.
Відповідно до пункту 86.7 статті 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів – протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Як підтверджується матеріалами справи, позивачем проведено камеральні перевірки відповідача щодо своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість та податку на прибуток. За результатами даних перевірок складено акти, на підставі яких прийнято податкові повідомлення-рішення.
Відповідно до пунктів 36.1-36.3 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Підпунктами 14.1.39, 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків – сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня; податкове зобов`язання – це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (пункт 56.18 статті 56 ПК України).
Відповідно до пунктів 58.2-58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 42.1 статті 42 Податкового кодексу України, податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Офіс великих платників податків ДПС (Офіс платників податків ДФС) здійснювало надсилання на адресу місця розташування відповідача наступних документів:
– Податкове повідомлення-рішення форми "Ш" № 0000704202 від 21.08.2019, яке було надіслано відповідачу за первісним позовом рекомендованим листом № 0411914873070 з повідомленням про вручення, який було вручено представнику відповідача за первісним позовом 22.08.2019 (т. І, а.с. 14).
– Податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № 0000534202 від 03.07.2019, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення порядку сплати податку на прибуток в розмірі 1020,00 грн, яке було надіслано відповідачу за первісним позовом рекомендованим листом № 0405040426434 з повідомленням про вручення, який було вручено представнику відповідача за первісним позовом 05.07.2019 (т. І, а.с. 8).
– Податкове повідомлення-рішення форми "Ш" № 0000594202 від 09.07.2019, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення порядку сплати податку на прибуток в розмірі 21207,40 грн, яке було надіслано відповідачу за первісним позовом рекомендованим листом № 0405040429573 з повідомленням про вручення, який було вручено представнику відповідача за первісним позовом 16.07.2019 (т. І, а.с. 11).
З огляду на те, що податкові повідомлення-рішення форми "ПС" № 0000534202 від 03.07.2019, форми "Ш" № 0000594202 від 09.07.2019 та № 0000704202 від 21.08.2019 були надіслані відповідачу за первісним позовом, та вручені уповноваженій особі, то їх слід вважати такими, що доведені до відома відповідача за первісним позовом.
Аналізуючи зміст позовної заяви, суд звертає увагу на наступне.
Позивачем у позовній заяві заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача податкового боргу:
– податку на додану вартість в розмірі 136565,95 грн, а саме:
штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість у розмірі 136565,95 грн, який виник в результаті несплати фінансових (штрафних) санкцій відповідно до:
– податкового повідомлення-рішення форми "ПС" № 000053420218 від 03.07.2019 на суму 1020,00 грн, яке винесено на підставі акту камеральної перевірки № 1605/28-10-42-02/32769375 від 05.06.2019 року;
– податкового повідомлення-рішення форми "Ш" № 000594202 від 09.07.2019 на суму 21207,40 грн, яке винесено на підставі акту камеральної перевірки № 1690/28-10-42-02/32769375 від 12.06.2019 року;
– податкового повідомлення-рішення форми "Ш" № 0000704202 від 21.08.2019 на суму 181499,38 грн, яке винесено на підставі акту камеральної перевірки № 2316/28-10-42-02/32769375 від 31.07.2019 року (т. І, а.с. 1-25).
Суд звертає увагу позивача та погоджується з доводами відповідача за первісним позовом, що податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № 000053420218 від 03.07.2019 на суму 1020,00 грн та податкове повідомлення-рішення форми "Ш" № 000594202 від 09.07.2019 на суму 21207,40 грн стосується штрафних (фінансових) санкцій, що стосуються сплати податку на прибуток, стягнення якого не є предметом позовної заяви. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази несплати позивачем заборгованості із даних податкових повідомлень-рішень, оскільки долучені розрахунки стосуються податку на додану вартість, в якому суми, вказані в даних податкових-повідомленнях рішеннях відсутні.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості, передбаченої податковим повідомленням-рішенням форми "Ш" № 0000704202 від 21.08.2019, то суд зауважує наступне.
В першу чергу варто звернути увагу на суму заборгованості, відображену в позовній заяві. Зокрема, заявлена у позовній заяві сума 136565,95 грн є меншою, ніж сума податкового повідомлення-рішення форми "Ш" № 0000704202 від 21.08.2019. Однак, оскільки позовна вимога стосується стягнення з відповідача заборгованості з податку на додану вартість, то суд вважає за необхідне вирішити питання щодо стягнення з відповідача податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням форми "Ш" № 0000704202 від 21.08.2019.
Судом вище зроблено висновок про правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення форми "Ш" № 0000704202 від 21.08.2019.
Однак, у визначений в статті 57 Податкового кодексу України строк, відповідачем не сплачено вказаної суми угоджених грошових зобов`язань.
Доказів протилежного матеріали справи не містять.
За визначеннями, наведеними у підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг – це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
З огляду на це, податкове зобов`язання, визначене у податковому повідомленні-рішенні форми "Ш" № 0000704202 від 21.08.2019 набуло статусу податкового боргу.
За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова вимога – це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Відповідно до пункту 59.4 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
За правилами, визначеними пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно з пунктом 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Верховний Суд вказує, що аналіз норм підпунктів 14.1.153, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 59.3 статті 59, пункту 95.2 статті 95 ПК України дає підстави для висновку, що за своєю юридичною природою та призначенням податкова вимога має на меті інформування платника податків про суму узгодженого грошового зобов`язання, яке не було ним сплачене у встановлений строк, та непогашеної пені, а також про обов`язок їх погасити, факт виникнення податкової застави та можливі негативні наслідки непогашення податкового боргу у встановлений пунктом 95.2 статті 95 ПК України строк у вигляді вжиття контролюючим органом примусових заходів з його погашення, передбачених главою 9 Розділу ІІ ПК України.
Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про те, що скерування податкової вимоги не свідчить про вжиття контролюючим органом заходів, спрямованих на погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу. Такі дії податкових органів призводять лише до формування та документального визначення податкового боргу. При цьому, вони об`єктивно передують процесу погашення податкових зобов`язань або стягненню податкового боргу. Дана позиція відображена в постановах Верховного Суду від 12.08.2021 у справі № 804/3642/16, від 14.07.2021 у справі № 815/2362/17, від 21.09.2018 у справі № 808/3046/16.
В даній справі податкова вимога форми "Ю" № 789-17 від 01.08.2019 на суму 22027,33 гривень була надіслана відповідачу 27.09.2018 рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 0405040671978, який було вручено представнику відповідача за первісним позовом 07.08.2019. Відповідно до абзацу 2 пункту 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Доказів погашення податкового боргу за податковою вимогою форми "Ю" № 789-17 від 01.08.2019 суду не надано, з огляду на що, дії позивача щодо ненаправлення нової податкової вимоги слід вважати правомірними.
За змістом пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку – фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за рахунок платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності – шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Відповідно до статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) – щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Згідно з абзацом 1 пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Отже, положеннями пунктів 95.1-95.3 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу. Так, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 30 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.
Системний аналіз змісту зазначених норм права свідчить про те, що органи Державної податкової служби України є органами виконавчої влади, їм надано право здійснювати контроль за правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів та здійснювати заходи погашення податкового боргу, зокрема, примусово шляхом звернення до суду.
Позивач звернувся до суду 02.01.2020, тобто з дотриманням строку, визначеного пунктом 95.2 статті 95 ПК України.
При цьому, питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, відповідне зобов`язання не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.
Оскільки в задоволенні зустрічного позову було відмовлено, то питання нарахування штрафних санкцій з податку на додану вартість є правомірним, що було встановлено судом вище.
Зважаючи на те, що відповідачем сума податкового боргу станом на день звернення позивача з даним позовом добровільно не сплачена, доказів погашення наявного податкового боргу відповідачем суду не надано, суд дійшов висновку, що податкова заборгованість відповідача у сумі 181499,38 грн підлягає стягненню в судовому порядку.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про часткове обґрунтування заявлених позовних вимог, тому позов підлягає задоволенню частково.
Суд вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими частиною другою статті 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
В даній справі докази понесення витрат щодо залучення свідків та проведення експертиз не надано, тому витрати, питання про розподіл яких може бути вирішено судом у даному рішенні відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково. 
В задоволенні зустрічного позову відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідводбуд-7" (код ЄДРПОУ 32769375, вул. Євгена Сверстюка, буд. 4-А, офіс 207/2, м. Київ, 02002) в дохід державного бюджету податковий борг з сплати податкових зобов`язань та штрафних санкцій з податку на додану вартість у загальному розмірі 181499 (сто вісімдесят одна тисяча чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 38 (тридцять вісім) копійок. 
Копію рішення надіслати учасникам справи через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом – Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ 44082145, вул. Кошиця, буд. 3, м. Київ, 02068);
відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом – Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецпідводбуд-7" (код ЄДРПОУ 32769375, вул. Євгена Сверстюка, буд. 4-А, офіс 207/2, м. Київ, 02002);
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом – Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ 44116011, вул. Шолуденка, буд. 33/19, м. Київ, 04116).

Суддя  Главач І.А.