Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.06.2026  	Справа №607/26077/25 Провадження №2/607/1125/2026	

місто Тернопіль
 
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Герчаківської О. Я.,
за участі секретаря судового засідання Баб`як Н. О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі - ТОВ «Цикл Фінанс», позивач) звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 2022935218 від 23 лютого 2019 року, продукт (POS), у розмірі 7 946,50 грн, судовий збір – 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу - 3 000,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 23 лютого 2019 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк», ЄДРПОУ: 21685166 (далі - АТ «ОТП БАНК», Банк, Первісний кредитор) та  ОСОБА_1 (далі - Позичальник, Боржник, Відповідач) укладено кредитний договір № 2022935218 (далі - кредитний договір).
20 серпня 2021 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Цикл Фінанс» був укладений договір факторингу № 20/08/21, відповідно до якого АТ «ОТП БАНК» відступило ТОВ «Цикл Фінанс» належні йому права вимоги за Кредитним договором № 2022935218 від 23 лютого 2019 року, продукт (POS), щодо боржника ОСОБА_1 .
Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин – ст. ст. 526, 527 Цивільного кодексу України. 
ТОВ «Цикл Фінанс» набуло всіх прав вимоги за Кредитним договором № 2022935218 від 23 лютого 2019 року, продукт (POS), разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами, укладеного кредитного договору між ОСОБА_1 та АТ «ОТП БАНК», відповідно до Договору факторингу № 12/4/21 від 12 квітня 2021 року, укладеного між ТОВ «Цикл Фінанс» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» наступні права вимоги, які були ним набуті на підставі Договору факторингу № 437/ФК/-20 від 11 грудня 2020 року укладеним між ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», які були раніше відступлені по договору № 11/2/20 від 11 грудня 2020 року, укладеного між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».
Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «Цикл Фінанс») є обґрунтованою та документально підтвердженою, становить 7 946,50 грн, із яких: заборгованість по тілу кредиту: 5 300,09 грн; заборгованість по відсотках: 0,77 грн; заборгованість по комісії: 2 645,64 грн; заборгованість по пені: 0,00 грн
ТОВ «Цикл Фінанс», який набув права грошової вимоги, на адресу Відповідача, зазначену в Кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від АТ «ОТП БАНК» до ТОВ «Цикл Фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору.
З огляду на вищевикладене, позивач просить суд стягнути ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 2022935218 від 23 лютого 2019 року, продукт (POS), у розмірі 7 946,50 грн, судовий збір – 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу - 3 000,00 грн.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2025 року відкрито провадження у справі № 607/26077/25 та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 31 березня 2026 року задоволено клопотання ТОВ «Цикл Фінанс» про витребування доказів; витребувано від АТ «ОТП БАНК» інформацію щодо карткового рахунку ОСОБА_1 
05 червня 2026 року на електронну пошту суду, підписано КЕП, на виконання ухвали суду від 31 березня 2026 року надійшла запитувана інформація.
У судове засідання представник позивача ТОВ «Цикл Фінанс» не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання не з`являвся, хоча про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав.
Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.
23 лютого 2019 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2022935218 про надання банківських послуг (далі - Договір). За змістом цього Договору, Кредитор надає Позичальнику споживчий кредит, а Позичальник отримує його на наступних умовах: на придбання товару у продавця 5 995,60 грн; загальний розмір кредиту 6 998,88 грн, дата повернення кредиту 23 лютого 2021 року. Розмір процентної ставки 0,01% річних.
Договір та паспорт споживача був підписаний особисто ОСОБА_1 23 лютого 2019 року.
Шляхом підписання Заяви-анкети клієнт: 1) підтверджує, що клієнта перед укладенням договору ознайомлено з інформацією, визначеною Паспортом споживчого кредиту.
Додатком № 1 до кредитного договору № 2022935218 від 23 лютого 2019 року (невід`ємна частина кредитного договору) є графік платежів, розрахунок загальної вартості кредиту та загальні витрати за кредитом. Згідно розрахунку загальна вартість кредиту становить 10 149,03 грн.
Згідно з випискою з рахунку приватного клієнта за кредитним договором № 2022935218 від 23 лютого 2019 року, розрахунковий період з 25 лютого 2019 року по 11 грудня 2020 року, використано кредит.
За змістом розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2022935218 від 23 лютого 2019 року, станом на 11 грудня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 7 946,50 грн.
АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі.
Водночас у порушення умов Договору відповідач не повернув отримані у кредит кошти, не сплатив проценти, що призвело до виникнення заборгованості та стало причиною звернення позивача до суду з позовом про її стягнення.
За встановлених обставин, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального та процесуального права.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).
За змістом ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 207 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), в редакції на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Згідно із положеннями ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до вимог ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так, суд встановив, що 11 грудня 2020 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 11/2/20, відповідно до умов якого до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема, і за кредитним договором № 2022935218 від 23 лютого 2019 року.
Відповідно до витягу реєстру боржників до згаданого договору факторингу, до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за договором кредиту № 2022935218 від 23 лютого 2019 року на загальну суму 7 946,50 грн, з яких: 5 300,09 грн - сума заборгованості за кредитом, 0,77 грн - сума заборгованості за процентами, заборгованість по комісії – 2 645,64 грн.
11 грудня 2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Укр Фінанс Груп» було укладено договір факторингу № 437/ФК-20, відповідно до умов якого до ТОВ «Укр Фінанс Груп» перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема, і за кредитним договором №2022935218 від 23 лютого 2019 року.
Відповідно до витягу реєстру боржників до згаданого договору факторингу, до ТОВ «Укр Фінанс Груп» перейшло право вимоги за договором кредиту № 2022935218 від 23 лютого 2019 року на загальну суму 7 946,50 грн, з яких: 5 300,09 грн - сума заборгованості за кредитом, 0,77 грн - сума заборгованості за процентами, заборгованість по комісії – 2 645,64 грн.
12 квітня 2021 року між ТОВ «Укр Фінанс Груп» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу № 12/4/21, відповідно до умов якого до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема, і за кредитним договором №2022935218 від 23 лютого 2019 року.
Відповідно до витягу реєстру боржників до згаданого договору факторингу, до ТОВ «Укр Фінанс Груп» перейшло право вимоги за договором кредиту № 2022935218 від 23 лютого 2019 року на загальну суму 7 946,50 грн, з яких: 5 300,09 грн - сума заборгованості за кредитом, 0,77 грн - сума заборгованості за процентами, заборгованість по комісії – 2 645,64 грн.
08 липня 2025 на адресу ОСОБА_1 ТОВ «Цикл Фінанс» надіслано вимогу про погашення кредитної заборгованості, в якій відповідача також повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором № 2022935218 від 23 лютого 2019 року та запропоновано здійснити погашення заборгованості в сумі 7 946,50 грн.
Докази того, що такий договір визнаний недійсним чи його дійсність оскаржується у судовому порядку, суду не надані.
За таких підстав суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2022935218 від 23 лютого 2019 року.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Звертаючись з даним позовом до суду позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2022935218 від 23 лютого 2019 року у сумі 7 946,50 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 5 300,09 грн, заборгованості по відсоткам – 0,77 грн, заборгованості по простроченій комісії - 2 645,64 грн.
Водночас суд вважає необхідним зазначити, що п. 1 Договору № 2022935218 від 23 лютого 2019 року передбачена комісійна винагорода за видачу кредиту та за послугу «СМС-Довідка», проте, з тексту Договору не вбачається переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням чи обслуговуванням кредиту.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультра активну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а також визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Так, відповідно до вимог п. 5 Правил про споживчий кредит Банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.
В свою чергу, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з вимогами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У договорі № 2022935218 від 23 лютого 2019 року відповідач своїм підписом погодив комісію, проте банк не роз`яснив, за які конкретні розрахунково-касові чи інші дії з відповідача буде взята комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Розмір комісії встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг з обслуговування кредитної заборгованості, їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Також Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (справа № 204/224/21 від 06 листопада 2023 року).
З огляду на викладене, зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», суд доходить висновку про те, що умови кредитного договору № 2022935218 від 23 лютого 2019 року про встановлення комісії є нікчемними, а тому вимога про стягнення заборгованості за комісією за цим кредитним договором у розмірі 2 645,64 грн, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за тілом кредиту по кредитному договору № 2022935218 від 23 лютого 2019 року складає 5 300,86 грн, яка включає заборгованість по тілу кредиту - 5 300,09 грн, заборгованість по відсоткам – 0,77 грн.
Ураховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №2022935218 від 23 лютого 2019 року належним чином не виконав, виникла заборгованість в розмірі 5 300,86 грн, підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс».
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1 615,91 грн (5 300,86 * 2 422,40 : 7 946,50), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Щодо заявлених витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19.
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги № 43453613/1 від 25 серпня 2025 року, додаткову угоду №2022935218 від 25 серпня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 43453613/1 від 25 серпня 2025 року, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Гулієвою С. А., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 25 серпня 2025 року, акт 2022935218 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 14 листопада 2025 року, відповідно до якого позивачу адвокатом Гулієва С. А. надано послуги правової допомоги на загальну суму 3 000,00 грн.
Зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Проте, як вбачається із матеріалів справи, правом на заперечення проти заявленого розміру судових витрат ОСОБА_1 не скористався.
Враховуючи викладене, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності розміру судових витрат на правничу допомогу, відсутність заперечень відповідача проти заявленого розміру витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача судових витрат на правничу допомогу понесених ним в суді у розмірі 2 001,21 грн (5 300,86 * 3 000,00 : 7 946,50), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 625, 1046-1054 ЦК України, та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 28, 76-82, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 2022935218 від 23 лютого 2019 року, в розмірі 5 300 (п`ять тисяч триста),86 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» 1 615 (одну тисячу шістсот п`ятнадцять),91 грн сплаченого судового збору та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 001 (дві тисячі одна),21 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30–денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», код ЄДРПОУ: 43453613, адреса місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м. Київ, 04112.
Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя       О. Я. Герчаківська