ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 640/1802/20	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БК Атріум" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В: 
Товариство з обмеженою відповідальністю "БК Атріум" (надалі також - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до Головного управління ДПС у м. Києві (надалі також - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.11.2019 №0001530503, № 0001510503 та № 0001520503.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив про безпідставність висновків документальної перевірки щодо порушення ТОВ "БК Атріум" вимог податкового законодавства, на підставі яких сформовані спірні податкові повідомлення-рішення. Позивачем зазначено, що відповідачем зроблено висновок про те, що господарські операції між позивачем та постачальниками не мали реальний характер виключно на підставі даних, отриманих з ЄРПН. Отже, перевіряючим не вжито жодних доступних, визначених законодавством заходів щодо перевірки наявності в постачальників позивача технічної можливості виготовлення та постачання продукції, що була предметом договорів. Не надано належної оцінки доказам того, що придбаний за договорами укладеними з ПП «Світ Маніпуляторів», ТОВ «Турбівський машинобудівний завод», ТОВ «Спецтехімпекс» товар був використаний позивачем у власній господарській діяльності, а саме реалізація товарів у відповідності до вимог Закону України «Про публічні закупівлі» з використанням авторизованих електронних майданчиків, вказана інформація є загальнодоступною. Також зауважує, що розрахунки по договору від 01.11.2017 № 45/252-2 були проведені позивачем у повному обсязі та у відповідності до вимог законодавства України, а висновок відповідача про безоплатність наданих маркетингових послуг є безпідставним.
Отже, всі операції по придбанню товарів/послуг Позивачем мають реальний характер, придбані у зазначених постачальників товари/послуги використовувались у господарській діяльності Позивача, а отже останнє мало повне право відобразити суми по придбанню вказаних товарів в складі від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Зазначав, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем правомірно та у межах наданих останньому повноважень, з огляду на те, що у зв`язку з відсутністю орендованих та/або власних основних засобів (складські приміщення); відповідно наданих до перевірки документів перевіркою не встановлено перехід права власності на товар; перевіркою не підтверджена реальність переміщення товару (активів); перевіркою не підтверджено походження товару по ланцюгу постачання (відсутні сертифікати, дозволи, інші документи, які підтверджують походження товару); документи, надані до перевірки, не містять логічної ув`язку у змісті господарської операції в розумінні Закону України «Про бухоблік» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.1995 №88 (зі змінами та доповненнями)) відсутні підстави оформлення контрагентами видаткових накладних та актів виконаних робіт (наданих послуг) (надані до перевірки документи не відповідають фактичному руху активів (товарів) та реальному наданню послуг (виконанню робіт) та не можуть враховуватися в даних податкового обліку) та, як наслідок, відсутні підстави у контрагентів для оформлення, а також, реєстрації податкових накладних на користь ТОВ «БК АТРІУМ».У зв`язку із зазначеним ТОВ «БК АТРІУМ» порушено вимоги п. 44.1 ст. 44, абз. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Кодексу, та завищено значення податкового кредиту по взаємовідносинах з ПП «Світ Маніпуляторів», ТОВ «Турбівський машинобудівний завод», ТОВ «Спецтехімпекс», ТОВ «ГЕТ СТАР» на загальну суму 267 853 грн., в тому числі за серпень 2017 року в сумі 6 350 грн., за листопад 2017 року в сумі 209 837 грн., за грудень 2017 року у сумі 31 667 грн., за серпень 2018 року у сумі 20 000 гривень.
Щодо податку на доходи фізичних осіб перевіркою ТОВ «БК АТРІУМ» дотримання встановлених термінів сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб встановлено випадки несвоєчасної сплати (перерахування) до відповідного бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати працівників підприємства на загальну суму 4020,84 грн. (за квітень 2018 – 1340,28 грн., серпень 2018 – 1340,28 грн., грудень 2018 – 1340,28 грн.).
Щодо своєчасної сплати військового збору з заробітної плати працівників підприємства перевіркою ТОВ «БК АТРІУМ» дотримання встановлених термінів сплати (перерахування) військового збору встановлено випадки несвоєчасної сплати (перерахування) до відповідного бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати працівників підприємства на загальну суму 223,40 грн. (за квітень 2018 – 111,70 грн., грудень 2018 – 111,70 грн.).
Крім того згідно ІС «Податковий блок» в перевіряємому періоді ТОВ «БК АТРІУМ» несвоєчасно сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до бюджету /а.с.6-25 том.2/.
У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги та зазначив, що відзив відповідача не містить жодних спростувань правової позиції позивача.
Статтями 1-2 Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX “Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду” (далі Закон №2825-ІХ) постановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва та утворити Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
За наслідками автоматизованого розподілу судових справ між судами визначено суд для розгляду справи №640/1802/20 Полтавський окружний адміністративний суд.
Матеріали справи №640/1802/20 було направлено до Полтавського окружного адміністративного суду та зареєстровано судом 21.02.2025.
Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 21.02.2025 визначено суддю для розгляду справи Ясиновського І.Г.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Замінено відповідача Головне управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 43141267) на правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (відокремлений підрозділ ДПС України, ідентифікаційний код 44116011, місцезнаходження: вул. Шолуденка 33/19, м. Київ, 04655).
Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (надалі також – КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За відсутності невирішених клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.
ТОВ "БК Атріум" (ідентифікаційний код 41006234) зареєстроване як юридична особа та зареєстрований основний вид його економічної діяльності є: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.
ГУ ДПС у м. Києві на підставі пп. 78.1.7, п. 78.1, ст. 78, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями, далі – ПК України), на підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві від 25.09.2019 № 1140 та направлень від 26.09.2019 № 108/26-15-05-03-01, № 132/26-15-42-07 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ “БК Атріум” з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 06.12.2016 по 30.09.2019, валютного – за період з 06.12.2016 по 30.09.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування – за період з 06.12.2016 по 30.09.2019 та іншого законодавства за відповідний період.
Результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ “БК Атріум” оформлено актом від 11.10.2019 № 26/1-26-15-05-03-01/41006234, згідно висновку якого встановлено порушення, зокрема:
- п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, із змінами та доповненнями, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України 29.11.99 № 290 (зі змінами та доповненнями), Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318 (зі змінами та доповненнями), в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 13 110 грн., у т.ч. за 2018 рік у сумі 13 110 грн., та занижено податок на прибуток на загальну суму 259 470 грн., в т.ч. за 2017 рік у сумі 257 331 грн., за 2018 рік у сумі 2 139 гривень.
- абз. «а» п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 267 854 грн., в т.ч. за серпень 2017 року у сумі 6 350 грн., за листопад 2017 року у сумі 152 744 грн., за грудень 2017 року у сумі 88 760 грн., за серпень 2018 року у сумі 20 000 гривень.
23.10.2019 позивачем подано заперечення до акту від 11.10.2019 № 26/1-26-15-05-03-01/41006234.
01.11.2019 ГУ ДПС у м. Києві за результатами розгляду заперечень, висновки викладені в акті перевірки ТОВ “БК Атріум” від 11.10.2019 № 26/1-26-15-05-03-01/41006234 залишено без змін, а заперечення без задоволення.
На підставі акту перевірки від 11.10.2019 № 26/1-26-15-05-03-01/41006234, ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.11.2019 № 0001530503, яким завищено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2018 рік у розмірі 13110,00 грн, від 06.11.2019 № 0001520503, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 64867,50 грн та збільшено суму грошового зобов`язання у розмірі 259470,00 грн, від 06.11.2019 № 0001510503, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 66963,00 грн та збільшено суму грошового зобов`язання у розмірі 267854,00 грн.
Державною податковою службою України від 09.01.2020 прийнято рішення про результати розгляду скарги відповідно до якого, вищезазначені податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення. 
Вважаючи свої права порушеними такими податковими повідомленнями-рішеннями від 06.11.2019 №0001530503, № 0001510503 та № 0001520503, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначено нормами Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).
Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Положеннями підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України визначено, що прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1 статті 135 ПК України).
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно з пунктами 198.3, 198.6 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи).
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Як визначено у пункті 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін /пункт 201.1 статті 201 ПК України/.
Відповідно до приписів частин першої, другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.
Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Частиною другою статті 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку, затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку в державному секторі, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.
Згідно з пунктом 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Національному положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).
Відповідно до пунктів 5-7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Право на формування податкових вигод виникає у покупця за наявності сукупності обставин та підстав, однією із яких є ділова мета.
За змістом частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
При цьому, у статті 1 названого Закону визначено, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, а первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.
Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної та зареєстрованої податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції. Водночас, норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкових вигод, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів. 
Тому, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість, суди попередніх інстанцій повинні були встановити зміст господарських операцій, договірні умови, фактичний порядок надання робіт (послуг), обсяги і зміст, мету придбання, належним чином дослідити первинні бухгалтерські документи, складені щодо господарських операцій, з`ясувати, чи розкривають первинні документи зміст операцій, та оцінити такі докази кожний окремо та у їх сукупності, а також у сукупності з іншими доказами у справі.
Про відсутність фактичного характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Відповідач у ході проведення перевірки в своєму Акті встановив, що укладені між ТОВ «БК Атріум» та контрагентами ПП "Світ Маніпуляторів", ТОВ "Турбівський машинобудівний завод", ТОВ "Спецтехімпекс" договори, підписані видаткові накладні, рахунки-фактури не опосередковувалися фактичним виконанням господарських операцій, які становили предмет договору. Фактично зазначеними контрагентами здійснено безпідставне документальне оформлення непідтверджених господарських операцій з реалізації товару всупереч норм статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підпунктів 2.1 і 2.2 Положення 88.
Водночас факт виконання договірними сторонами зобов`язань за договорами від 15.11.2017 № 151117, від 10.11.2017 № 101117, від 01.12.2017 № 011217, від 01.11.2017 № 011117 між позивачем та ПП «Світ Маніпуляторів», за договорами поставки від 30.06.2017 № 300617, від 01.08.2018 № 010818 між позивачем та ТОВ «Турбівський машинобудівний завод» та за договором від 06.11.2017 №Д-041/17 між позивачем та ТОВ «Спецтехімпекс» підтверджений залученими до матеріалів справи первинними документами, складеними між позивачем та його контрагентами за результатами вказаних господарських взаємовідносин, а саме: видатковими накладними, податковими накладними /а.с.164-195 том 1/.
Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Таким чином, факт здійснення господарських операцій повинен підтверджуватися первинними документами (накладними, актами приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), тощо), які містять відомості про такі господарські операції та повинні відповідати вимогам частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність".
Видаткові накладні /а.с. 165-171 том 1/, складені постачальниками ПП "Світ Маніпуляторів", ТОВ "Турбівський машинобудівний завод", ТОВ «Спецтехімпекс» та покупцем ТОВ "БК Атріум" містять такі обов`язкові реквізити: назву документа; дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис та печатки, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Крім того, суд зауважує, що наявність або відсутність окремих документів, а також помилки в їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що відбувався фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.06.2022 року у справі № 803/1130/13-а та у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №804/7470/16.
Також на підтвердження здійснення господарських операцій з вказаними контрагентами, а також в підтвердження підстав віднесення вказаних сум ПДВ до податкового кредиту товариством було надано податкові накладні від 01.08.2017 № 1, від 03.08.2018 № 9 виписані ТОВ "Турбівський машинобудівний завод", від 20.11.2017 № 8, від 18.11.2017 № 12, від 16.11.2017 № 25, від 16.11.2017 №27, виписані ПП "Світ Маніпуляторів"та від 15.11.2017 № 90, від 20.11.2017 № 91, виписані ТОВ "Спецтехімпекс" з доказами реєстрації в ЄРПН.
Суд враховує, що судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника податків, що передбачає економічну виправданість дій платника, які мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.
Верховний Суд у своїх постановах у справах цієї категорії послідовно (зокрема, постанови від 19.06.2018 у справі №808/2447/17, від 19.11.2019 у справі №№826/16304/17, від 04.02.2020 у справі №826/3729/15, від 02.04.2025 у справі №640/34282/21) зазначає, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.
Платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Якщо контрагент позивача в подальшому не дотримувався у своїй діяльності законодавчих норм, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них.
Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування витрат та податкового кредиту у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови та має необхідні документальні докази на підтвердження розміру свого податкового кредиту та витрат.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 фактично підтвердила такі висновки, зазначивши, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Самі по собі такі обставини, як-от: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів чи відсутність деяких із них - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
Крім того, зробивши акцент на реальному здійсненні господарської операції як складової юридичного факту, що породжує у платника податків право на податковий кредит та на збільшення витрат, Велика Палата в вказаній постанові акцентувала увагу також на тому, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.
Таким чином, сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.
При цьому, у постанові Великої Палати Верховного Суду також зроблено висновки про те, що під час вирішення спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, наявність у платника податків первинних документів в підтвердження задекларованих сум податкового кредиту, є підставою для врахування таких при формуванні та одержанні податкової вигоди у вигляді податкового кредиту, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
Також для підтвердження використання придбаних у контрагентів ПП "Світ Маніпуляторів", ТОВ "Турбівський машинобудівний завод", ТОВ "Спецтехімпекс" товарів відповідно до видаткових та податкових накладних /а.с.165-195/ в своїй господарській діяльності, ТОВ "БК Атріум" до суду надані копії відповідних договір, згідно яких позивачем було далі реалізовано, придбаний в казаних вище контрагентів товар. Так, зокрема було надано копію: 
- договору про закупівлю товару за державні кошті № 14 від 07.11.2017 між Турбівською селищною радою Липовецького району Вінницької області (Покупець) та ТОВ "БК Атріум" (Продавець) відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов`язується поставити Покупцю товар код основний словник національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" - 34140000-0 Великовантажні мототранспортні засоби (Сміттєвоз з боковим навантаженням КО-431-03 на шасі МАЗ -4371 №2);
- договору про закупівлю № П3-02/44 від 14.11.2017 між Дружківським комунальним автотранспортним підприємством 052805 Дружківської міської ради (Покупець) та ТОВ "БК Атріум" (Продавець) відповідно до п. 1.1 якого Продавець зобов`язується поставити Покупцю товар код основний словник національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" - 34140000-0 Великовантажні мототранспортні засоби (Сміттєвоз з заднім ручним навантаженням КО-433 на шасі ЗИЛ -130);
- договору № 7 від 06.08.2018 між КП "Макарів ВУЖКГ" Макарівської селищної ради (Покупець) та ТОВ "БК Атріум" (Постачальник) відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити Покупцю Маніпулятор сміттєвоза ТМБЗ 1-01 ( код 42410000-3) , а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно оплатити його, згідно умовами цього Договору;
- договору про закупівлю товарів № 241 від 19.07.2017 між Спеціалізованим комунальним підприємством "Харківзеленбуд" Харківської міської ради (Покупець) та ТОВ "БК Атріум" (Продавець) відповідно до п. 1.1, 1.2 якого Продавець зобов`язується поставити Покупцю товар, а покупець зобов`язується на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та оплатити товар. Найменування товару - код за ДК 021:2015 - 42410000-3 Підіймально-транспортувальне обладнання (Захват універсальний);
- договору про закупівлю товарів № 344 від 25.10.2017 між Спеціалізованим комунальним підприємством "Харківзеленбуд" Харківської міської ради (Покупець) та ТОВ "БК Атріум" (Продавець) відповідно до п. 1.1, 1.2 якого Продавець зобов`язується поставити Покупцю товар, а покупець зобов`язується на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та оплатити товар. Найменування товару - код за ДК 021:2015 - 34210000-2 Кузова транспортних засобів (бункер навісного обладнання сміттєвоза.
Таким чином, суд за результатами оцінки первинних документів, наданих позивачем в підтвердження реальності господарських операцій в розрізі укладених договорів із контрагентами ПП "Світ Маніпуляторів", ТОВ "Турбівський машинобудівний завод", ТОВ "Спецтехімпекс", дійшов висновку про відповідність змісту укладених договорів видам господарської діяльності цих контрагентів, пов`язаність придбаних товарів та послуг з цілями та метою господарської діяльності позивача.
Водночас відповідач не навів переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наданими позивачем документами, а також не надав жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
Загалом матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які свідчили б про безтоварність операцій позивача та його контрагентів. Не наведено відповідачем й обставин та не надано доказів невідповідності господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, їх збитковості або інших обставин, які б окремо або в сукупності свідчили, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).
Нереальність господарських операцій має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства або недостатньою кількістю у контрагента трудового ресурсу для самостійного виконання договірних зобов`язань. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено. А недостатня кількість ТМЦ не свідчить про неможливість виконати роботи або надати послуги та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих робіт/послуг, у тому числі й по ПДВ. Адже судовий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).
При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей.
Водночас, позивачем підтверджено реальність господарських відносин із вказаним контрагентами. реальний рух товарів та коштів, а також використання вказаних товарів у господарській діяльності позивача.
ТОВ "БК Атріум" придбано у ПП "Світ Маніпуляторів", ТОВ "Турбівський машинобудівний завод", ТОВ "Спецтехімпекс" товари, які згодом було реалізовано у власній господарській діяльності та реалізовано іншим контрагентам, що відповідає основним видам економічної діяльності. Документи про вказані опрація надавалися позивачем, зокрема разом із запереченнями на Акт перевірки, а отже є матеріалами перевірки, однак безпідставно не були враховані контролюючим органом під час формування відповідних висновків про нереальність господарських операцій позивача із вказаними контрагентами. Товари від вказаних контрагентів взято до бухгалтерського обліку та використано в господарській діяльності позивача, що мало вплив на рух його активів і фінансовий результат до оподаткування.
Наявність придбаного товару та використання його в господарській діяльності ТОВ "БК Атріум" контролюючим органом в Акті перевірки не заперечується та наявність розумність економічної причини (ділової мети) під сумнів також контролюючим органом не ставиться.
Таким чином, очевидною є наявність розумної економічної причини (ділова мета) в господарській операції ТОВ "БК Атріум" з придбання у ПП "Світ Маніпуляторів", ТОВ "Турбівський машинобудівний завод", ТОВ "Спецтехімпекс" товару для здійснення господарської діяльності цього Товариства.
Враховуючи викладене, твердження відповідача про нереальність господарської операції позивача з придбання обладнання у ПП "Світ Маніпуляторів", ТОВ "Турбівський машинобудівний завод", ТОВ "Спецтехімпекс", що ґрунтуються на його суб`єктивних висновках та зроблених на підставі інформації з інформаційно-аналітичних баз даних контролюючого органу, спростовується інформацією, зазначеною контролюючим органом у Акті перевірки та наявними первинними документами позивача, які у тому числі які позивачем були надані контролюючому органу до матеріалів перевірки.
Таким чином, наявність у ТОВ "БК Атріум" товару, що придбано у ПП "Світ Маніпуляторів", ТОВ "Турбівський машинобудівний завод", ТОВ "Спецтехімпекс" підтверджується самим контролюючим органом у своєму ж Акті перевірки, використання в господарській діяльності придбаного обладнання та рух активів позивача, контролюючим органом також не заперечується, дефектність або відсутність первинних документів, які складені під час виконання господарської операції в Акті перевірки контролюючим органом не встановлена, відповідно позивачем не допущено порушення норм Закону № 996 та ПК України під час придбання обладнання, щодо відображення господарських операцій у бухгалтерському обліку та податковій звітності.
Отже, висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства в частині формування витрат та податкового кредиту в частині правовідносин із контрагентами ПП "Світ Маніпуляторів", ТОВ "Турбівський машинобудівний завод", ТОВ "Спецтехімпекс" здійснено при помилковому розумінні норм діючого на час виникнення спірних відносин законодавства України та фактичних обставин справи.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про те, що контролюючим органом не враховано усіх обставин, що мали бути встановлені під час проведення перевірки, внаслідок чого безпідставно встановлено завищення значення податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ПП "Світ Маніпуляторів", ТОВ "Турбівський машинобудівний завод", ТОВ "Спецтехімпекс" на загальну суму 210354 грн в тому числі за серпень 2017 року в сумі 6350 грн. за листопад 2017 року в сумі 152337 грн, за грудень 2017 року у сумі 31667 грн, за серпень 2018 року у сумі 20000 грн, а також завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 13110 грн у тому числі за 2018 рік у сумі 13110 грн, та заниження податку на прибуток на загальну суму 259470 грн в тому числі за 2017 рік у сумі 257331 грн, за 2018 рік у сумі 2138 грн.
Щодо правовідносин із контрагентом ТОВ "ГЕТ СТАР", суд зазначає наступне.
Між ТОВ "БК Атріум" та ТОВ "ГЕТ СТАР" укладено договір про надання маркетингових послуг № 45/252-2 від 01.11.2017.
На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано до суду акт надання послуг № П320 від 30.11.2017 та звіт про маркетингові дослідження будівельного ринку України ТОВ "ГЕТ СТАР" від 30.11.2017.
Предметом договору є надання послуг з проведення маркетингових досліджень за напрямами, що цікавлять Замовника і які визначені в Договорі (пункт 1.1 Договору ) 
Відповідно до п. 2.1 Договору, територія проведення досліджень — територія України.
Згідно з п. 3.1 Договору, предметом маркетингових досліджень являється товарна продукція та послуги, що реалізуються Замовником.
Пунктом 4.1 Договору, Виконавець надає Замовнику, а Замовник приймає та оплачує маркетингові, інформаційно-консультаційні та інші послуги; надає Замовнику, за його письмовою вимогою, інформацію про об`єм продажу товару, що поставляється останнім.
Пунктом 7.2 Договору, Виконавець надає результаті досліджень у вигляді інформаційного звіту на паперовому носії в прошитому і пронумерованому вигляді, а також в електронному вигляді на паперовому носії.
Замовник виплачує виконавцю плату за надані послуги в розмірі, що визначені актами виконаних та наданих маркетингових послуг в строк 30 календарних днів шляхом перерахування безготівкових коштів. (пункт 8.1 Договору)
Відповідно до акту надання послуг від 30.11.2017 № П320 вартість послуг, зазначена в акті, складає 345 000 грн., в т.ч. обсяг операції у сумі 287 500 грн., та ПДВ у сумі 57 500 гривень.
Також на підтвердження здійснення взаємовідносин з ТОВ «ГЕТ СТАР» додано Звіт про маркетингові дослідження будівельного ринку України.
Підпунктом 14.1.108 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що маркетингові послуги (маркетинг) - послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та післяпродажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків. До маркетингових послуг належать, у тому числі: послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).
Верховний Суд у постанові від у справі № 821/1344/17 сформулював наступний правовий висновок:
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та витрат.
Маркетингові послуги належать до безтоварних операцій і за своєю суттю є витратами на збут. Документами, що підтверджують фактичне отримання маркетингових послуг можуть бути акти приймання-передачі послуг або інші документи, що підтверджує фактичне надання (отримання) послуг, які повинні мати всі обов`язкові реквізити первинних документів, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», звіти про надані послуги, про проведення певних маркетингових досліджень, в яких мають бути викладені результати наданих послуг та досліджень, а щодо досліджень то і відповідні рекомендації замовнику; а також бухгалтерські та статистичні документи, що підтверджують збільшення асортименту товарів, обсягу продажу, розміру доходу тощо.
Для врахування витрат на маркетингові послуги при обчисленні об`єкта оподаткування необхідне доведення безпосереднього зв`язку таких витрат з господарською діяльністю платника податків та підтвердження первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, які б засвідчували факт здійснення господарської операції. У разі надання податковим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суми витрат та/або податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.
Крім того, у постанові від 04 червня 2020 р. у справі № 825/1630/17 Верховний Суд зазначив, що якщо між суб`єктами господарювання була підписана уся первинна документація (договори, акти, видаткові накладні тощо), а також була зареєстрована податкова накладна, то це не є беззаперечним фактом реальності господарської операції між контрагентом та платником податків. Правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.
Суд зазначає, що позивачем жодним чином не спростовано аргументи відповідача, що інформація, яка зазначена в даному Звіті про маркетингові дослідження будівельного ринку України, взята з відкритих джерел, розміщених в мережі Інтернет: розділ 1 та розділ 2 Звіту дослівно та із збереженням абзаців і знаків пунктуації взятий із відкритого та безкоштовного ресурсу The Central European Journal of Social Sciences and Humanities; розділ 4 Звіту взято з відкритого та безкоштовного ресурсу файлового архіву студентів — «Методичні рекомендації до організації виконання курсової роботи. Донбаська національна академія будівництва та архітектури»; розділ 5 Звіту з відкритого та безкоштовного ресурсу сайту будівельної фірми Real Estate Results.
Таким чином, враховуючи, що відомості зазначені на сторінках інтернет-ресурсів є безкоштовні та у вільному доступі, даний Звіт не підтверджує реальність здійснення господарських взаємовідносин між Позивачем та ТОВ "ГЕТ СТАР", а лише здійснено документальне їх оформлення.
Також, суд не бере до уваги як належний доказ твердження позивача про необхідність використання в свої господарській діяльності вказаного вище Звіту про маркетингові дослідження будівельного ринку України у зв`язку із тим, що ним було отримано ліцензію на здійснення діяльності, пов`язаної зі створенням об`єктів архітектури, оскільки сама по собі наявність в позивача відповідної ліцензії жодним чином не підтверджує зв`язку господарської діяльності позивача із необхідністю здійснювати вказані витрати щодо придбання послуги результат якої є вільному та безкоштовному доступні в мережі інтернет.
Водночас, позивач ні під час перевірки, ні під час розгляду справи в суді не надав належних та допустимих доказів в підтвердження змісту отриманих послуг, їх матеріального вираження чи використання результатів цих послуг. 
Враховуючи наведені вище обставини, встановлені судом, та правові висновки Верховного Суду, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача щодо відсутності реального виконання умов господарського договору про надання маркетингових послуг № 45/252-2 про надання інформаційно-маркетингових послуг, оскільки взаємозв`язку між отриманими позивачем послугами та результатами його господарської діяльності не встановлено.
Відтак суд погоджується із висновком відповідача про завищення позивачем показників рядка 2180 "Інші операційні витрати" показників Фінансового звіту, шляхом віднесення до складу інших операційних витрат витрати на маркетингові послуги за 2017 рік в сумі 287500 грн, що в свою чергу вплинуло на заниження доходу та відповідних зобов`язнь зі сплати податку на прибуток приватних підприємств.
Враховуючи, що дане порушення вплинуло на завищення податкового кредиту з податку на додану вартість у вказаному періоді, то суд погоджується з висновком відповідача про завищення значення податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ "ГЕТ СТАР" на суму 57500 грн. та донарахування відповідних зобов`язань з податку на додану вартість та відповідною штрафною санкцією в розмірі 25% на таку суму.
Отже в цій частині суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що контролюючим органом не враховано усіх обставин, що мали бути встановлені під час проведення перевірки, внаслідок чого безпідставно встановлено завищення значення податкового кредиту по взаємовідносинах з ПП "Світ Маніпуляторів", ТОВ "Турбівський машинобудівний завод", ТОВ "Спецтехімпекс" на загальну суму 210354 грн в тому числі за серпень 2017 року в сумі 6350 грн. за листопад 2017 року в сумі 95244, за грудень 2017 року у сумі 88760,00 грн, за серпень 2018 року у сумі 20000 грн, а також завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 13110 грн у тому числі за 2018 рік у сумі 13110 грн, та заниження податку на прибуток на загальну суму 207719 грн в тому числі за 2017 рік у сумі 205581 грн, за 2018 рік у сумі 2138 грн.
Таким чином, податкові повідомлення-рішення від 06.11.2019 №0001530503, № 0001510503 в частині збільшення податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 210354 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 52588,50 грн та № 0001520503 в частині збільшення зобов`язання за платежем податок на прибуток у розмірі 207719 грн застосування штрафних санкцій розмірі 51930 грн не ґрунтуються на вимогах законодавства, прийнято без врахування усіх обставин, які мали значення для його прийняття, а тому підлягає визнанню протиправними та скасуванню.
Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 10084,00 грн /а.с.1 том 1/.
З огляду на ухвалення судом у цій справі рішення про часткове задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати сплаченого судового збору належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 8035,52 грн. (535701,50 грн (розмір задоволених вимог) * 1,5% )).
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БК Атріум" (вул. Академіка Вільямса, б. 6-Д, кв. 43, м. Київ, Київська область, 03189, ідентифікаційний код 41006234) до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, буд. 33/19, м. Київ, 04655, ідентифікаційний код ВП:44116011) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 06.11.2019 №0001530503, № 0001510503 в частині збільшення податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 210354 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 52588,50 грн та № 0001520503 в частині збільшення зобов`язання за платежем податок на прибуток у розмірі 207719 грн та застосування штрафних санкцій розмірі 51930 грн.
В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, буд. 33/19, м. Київ, 04655, ідентифікаційний код ВП:44116011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БК Атріум" (вул. Академіка Вільямса, б. 6-Д, кв. 43, м. Київ, Київська область, 03189, ідентифікаційний код 41006234, ідентифікаційний код 41006234) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 8035,52 грн (вісім тисяч тридцять п`ять гривень п`ятдесят дві копійки).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України.

Суддя	 	І.Г. Ясиновський