ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 липня 2026 року м. Житомир справа № 240/18325/25
категорія 111030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Приватної виробничо-комерційна фірма "Нафтекс" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась Приватна виробничо-комерційна фірма "Нафтекс" (далі - ПВКФ "Нафтекс") з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0008520407 від 21.01.2025, винесене ГУ ДПС у Житомирській області щодо застосування штрафних санкцій до ПВКФ "Нафтекс" у розмірі 340 грн;
- визнати дії ГУ ДПС у Житомирській області щодо залишення без розгляду скарги на це рішення протиправними;
- зобов`язати відповідача виключити зазначену суму із інтегрованої картки платника податку ПВКФ "Нафтекс".
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер засновник. директор і бенефіціар ПВКФ "Нафтекс". 07.07.2025 проведено державну реєстрацію змін - власником і директором призначено ОСОБА_1 і лише в липні 2025 відновлено доступ до електронного кабінету з можливістю подавати звітність. Отримавши спірне податкове повідомлення-рішення №0008520407 від 21.01.2025 ОСОБА_1 подала скаргу, яку відповідач залишив без розгляду у зв`язку із відсутністю належного підтвердження правонаступництва. Підприємство в силу об`єктивних обставин не могло реалізувати своє право на захист до липня 2025 року.
Ухвалою суду від 08.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
20.10.2025 до суду надійшов відзив на позов Головного управління ДПС в Житомирській області (далі - ГУ ДПС в Житомирській області), в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію мотивував посиланням на відповідність спірного рішення вимогам чинного законодавства так як відповідно до норм ПК України за несвоєчасне подання звітності та/або несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань з моменту смерті засновника, який був єдиною відповідальною особою підприємства (директор/бухгалтер), до особи, яка управляє спадщиною відповідно до договору на управління спадщиною або спадкоємця, який заявив своє право на підприємство, незалежно від часу прийняття ним спадщини, застосуються штрафні санкції відповідно до ст.ст. 120, 124 ПК України та пеня згідно зі ст. 129 ПК України.
Також ГУ ДПС у Житомирській області подало заяву про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, у задоволенні якої ухвалою суду від 23.10.2025 відмовлено.
29.10.2025 від представниці позивача надійшла заява про надання строку для подання відповіді на відзив так як вона не отримувала відзив на позов від ГУ ДПС в Житомирській області.
03.11.2025 до суду від представниці позивача надійшла відповідь на відзив в якому заперечувала стосовно аргументів викладених відповідачем у відзиві, просить задовольнити позовні вимоги.
05.11.2025 представниця позивача подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, яку ухвалою суду від 14.11.2025 повернуто заявнику без розгляду.
21.11.2025 представниця позивача знову подала до суду заяву про збільшення позовних вимог та клопотання про відстрочення сплати судового збору, у задоволенні яких ухвалою суду від24.11.2025 відмовлено.
Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст. 263 КАС України.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне.
ГУ ДПС у Житомирській області провело камеральну перевірку ПВКФ "Нафтекс" в ході якої встановила неподання податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2025 року за результатами якої оформлено акт про результати камеральної перевірки від 06.01.2025 №246/06-30-04-07-07/25307290. 
Як зазначає представник відповідача підставами для виникнення обов`язку подання податкової звітності за звітний (податковий) період є наявність об`єктів, які підлягають оподаткуванню (згідно даних єдиного реєстру сума ПДВ придбання товарів – 385,04 грн).
На підставі результатів акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №0008520407 від 21.01.2025 яким застосував до ПВКФ "Нафтекс" штрафні санкції в сумі 340 грн.
Як видно з матеріалів справи 09.04.2025 Тетяна Головачова як представник (головний бухгалтер на підставі внутрішнього доручення, виданого директором за життя) подала адміністративну скаргу до ДПС України з проханням скасувати податкове повідомлення-рішення №0008520407 від 21.01.2025 яким застосував до ПВКФ "Нафтекс" штрафні санкції в сумі 340 грн.
24.04.2025 рішенням ДПС України за №11549/6/99-00-06-03-01-06 скаргу ПВКФ "Нафтекс" залишено без розгляду і повернуто з причини пропущення строку оскарження визначеного п. 56.3 ст. 56 ПК України.
Позивач не погодився з таким результатом розгляду своєї скарги до Державної податкової служби України та вважаючи спірне податкове повідомлення-рішення протиправним та необґрунтованим звернувся з цим позовом до суду.
Норми права, якими урегульовані спірні відносини.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства /пункт 1.1 статті 1 ПК України/.
За змістом підпунктів 20.1.4, 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пунктів 61.1, 61.2 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Предметом камеральної перевірки також може бути, зокрема, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Згідно із вимогами п.76.1 ст.76 ПК України установлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Згідно з пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Положеннями пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.49.1 ст.49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
За приписами п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу (підпункт 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Відповідно до ст.ст. 203.1.,203.2 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Як видно з матеріалів справи, позивачем долучено квитанцію від 18.07.2024, яка свідчить про намагання підприємства подати податкову звітність у встановлений законом строк. Однак, зазначена звітність не була прийнята контролюючим органом з технічних причин, а саме — у зв`язку з наявністю помилки «невірний підпис, помилка - зазначена в документі особа- керівник 1683707814 ОСОБА_2 згідно відомостей держаних реєстрів вважається померлою". 
Суд зазначає, що факт неприйняття звітності від 18.07.2024 достеменно підтверджує обізнаність податкового органу про неможливість підписання електронних документів правомірним підписом керівника з моменту його смерті.
Попри це, 21.01.2025 відповідачем було винесено спірне податкове повідомлення-рішення №0008520407, яким до підприємства застосовано фінансові санкції за неподання (несвоєчасне подання) цієї ж звітності. Оцінюючи вказані обставини, суд дійшов висновку про очевидну протиправність дій контролюючого органу з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. 
Зі смертю одноосібного виконавчого органу (директора) ПВКФ "Нафтекс" втратило юридичну та фактичну можливість виражати свою волю, формувати, підписувати та подавати звітність у спосіб, визначений ПК України.
Згідно з положеннями статті 112 ПК України, особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
Суд зазначає, що відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
У свою чергу, пунктом 112.2 статті 112 ПК України передбачено, що особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Аналіз зазначених правових норм свідчить, що обов`язковою умовою для притягнення платника податків до фінансової відповідальності є наявність його вини, яка полягає у невжитті особою достатніх заходів для дотримання податкових правил за наявності у неї об`єктивної можливості для їх дотримання. 
Смерть єдиного засновника, директора ПВКФ "Нафтекс", яка настала 10.07.2024, повністю позбавила юридичну особу можливості сформувати орган управління та отримати дійсний електронний цифровий підпис. 
Оскільки юридична особа в силу статті 92 Цивільного кодексу України може здійснювати свої права та обов`язки виключно через свої органи, підприємство з 10.07.2024 до моменту реєстрації нового керівника ОСОБА_1 (07.07.2025) перебувало у стані юридичного вакууму та було позбавлене будь-якої правової та технічної можливості подавати звітність. За таких обставин, у діях ПВКФ "Нафтекс" повністю відсутній склад податкового правопорушення, а саме — вина платника податків. Відповідно до пункту 112.2 статті 112 ПК України, відсутність вини є абсолютною підставою, яка виключає можливість притягнення підприємства до фінансової відповідальності. 
Таким чином, спірне податкове повідомлення-рішення №0008520407 від 21.01.2025 винесене неправомірно та підлягає скасуванню.
Суд також наголошує на процесуальних обов`язках сторін щодо доказування обставин справи в порядку адміністративного судочинства. 
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Ця процесуальна норма втілює принцип презумпції винуватості суб`єкта владних повноважень, згідно з яким саме контролюючий орган зобов`язаний надати суду беззаперечні, належні та допустимі докази, що підтверджують законність винесення спірного рішення, а також наявність вини та умислу в діях платника податків на момент вчинення інкримінованого порушення.
Однак, відповідачем під час судового розгляду не надано жодного документу, який би спростовував твердження позивача про неможливість виконання податкових обов`язків у спірний період, чи підтверджував наявність умисної бездіяльності підприємства. Податковим органом не надано жодного документу на підтвердження того, що на момент винесення ППР підприємство мало реальну технічну та правову можливість сформувати звітність із легітимним електронним підписом керівника. За таких обставин, оскільки відповідач повністю ухилився від виконання свого процесуального обов`язку та не надав суду жодних доказів на підтвердження законності своїх дій, суд покладає в основу рішення фактичні обставини, підтверджені наявними у справі матеріалами позивача.
Розглядаючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дій ДПС України щодо залишення скарги без розгляду, суд зазначає, що досудовий порядок врегулювання спору є лише однією зі стадій адміністративного провадження, яка передує судовому захисту. Оскільки в межах цього судового розгляду суд уже надав повну правову оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню №0008520407 від 21.01.2025 та скасував його по суті через відсутність вини платника податків, оцінка процедурних дій відповідача щодо розгляду скарги жодним чином не впливає на кінцевий результат відновлення порушеного права позивача. 
Захист прав ПВКФ "Нафтекс" повністю та ефективно досягається шляхом скасування самого спірного рішення, у зв`язку з чим позовна вимога про визнання протиправними дій щодо залишення скарги без розгляду не підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виключити суму штрафу з інтегрованої картки платника податків (ІКП), суд зазначає, що відображення в ІКП результатів судового оскарження є технічним та обов`язковим обов`язком податкового органу, який здійснюється автоматично після набрання судовим рішенням законної сили. Оскільки суд уже скасував першоджерело нарахування — податкове повідомлення-рішення, вимога про зобов`язання вчинити дії в ІКП є передчасною та задоволенню не підлягає, оскільки право позивача у цій частині ще не є порушеним.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. 
Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, то з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3028 грн.
Керуючись статтями 2, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Приватної виробничо-комерційна фірма "Нафтекс" (вул. Велика Бердичівська, 73, м. Житомир, 10002. ЄДРПОУ: 25307290) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003. ЄДРПОУ: 44096781) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0008520407 від 21.01.2025, винесене ГУ ДПС у Житомирській області щодо застосування штрафних санкцій до Приватної виробничо-комерційна фірма "Нафтекс" у розмірі 340 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь Приватної виробничо-комерційна фірма "Нафтекс" сплачений судовий збір в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 03 липня 2026 р.

03.07.26