Заводський районний суд м. Запоріжжя 
вул. Мирослава Симчича 65, м. Запоріжжя, 69106, тел.099-55-49-125 , inbox@zv.zp.court.gov.ua

Справа № 332/857/25
Провадження №: 1-кп/332/140/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2026 р.	м. Запоріжжя	

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі колегії суддів:
головуючої судді – ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя у порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 22023080020000181 від 05.05.2023 відносно: 
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Приморськ Запорізької області, громадянина України, освіта вища, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебував на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Василівського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України,
встановив:
1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Запорізькій області №13 о/с від 12.01.2021 капітана поліції ОСОБА_8 призначено на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Василівського районного управління поліції.
Наказом ГУНП в Запорізькій області №723 о/с від 23.05.2022, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», капітана поліції ОСОБА_8 звільнено зі служби в поліції.
Таким чином, ОСОБА_8 до 23.05.2022 являвся службовою особою - працівником правоохоронного органу.
Після початку агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил рф було тимчасово взято під контроль м. Василівку Василівського району та частину інших населених пунктів на території Запорізької області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами, які контролюються та утримуються російськими військами, та є тимчасово окупованими територіями Запорізької області.
З метою встановлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на тимчасово окупованих територіях населених пунктів Запорізької області, які на даний час контролюються та утримуються російськими військами, представниками рф з числа своїх громадян та місцевого населення Запорізької області були сформовані незаконні підрозділи силового блоку, які виконують функції правоохоронних органів, тим самим вчиняють діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.
У свою чергу, ОСОБА_8 , будучи громадянином України, перебуваючи на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Василівського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання рф території м. Василівка Василівського району та інших населених пунктів Запорізької області, усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади російської федерації, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації рф та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на тимчасово окупованій території Запорізької області та, зокрема, на тимчасово окупованій території м. Василівка Василівського району, системи органів державної влади рф, у тому числі правоохоронної, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, приблизно у першій половині квітня 2022 року (більш точних дати та часу в ході проведення досудового розслідування та під час судового розглдяу встановити не виявилось за можливе), в період проведення військових дій на території Запорізької області, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, перейшов на бік ворога, надавши добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою рф.
Після цього, ОСОБА_8 з власної ініціативи добровільно розпочав «службу» в підпорядкуванні окупаційної влади рф, а саме у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території м. Василівка Василівського району Запорізької області, виконував вказівки і розпорядження окупаційної влади рф, зокрема, здійснював на тимчасово окупованій території м. Василівка та Василівського району Запорізької області чергування на блокпостах та перевірку документів, з метою виявлення патріотично налаштованих громадян України, а також розглядав матеріали та приймав процесуальні рішення від імені незаконного правоохоронного органу, усвідомлюючи, що в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, вказані дії шкодять суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.
Таким чином, ОСОБА_8 вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто державну зраду.
Крім того, після військової окупації території Василівської міської територіальної громади Василівського району Запорізької області (за виключенням с. Кам`янське та с. Плавні), представниками збройних формувань рф узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади, шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади.
Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захопленій військовим шляхом території м. Василівка Василівського району Запорізької області, представники збройних формувань рф, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення із числа діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів України, створили на тимчасово окупованій території м. Василівка Василівського району Запорізької області незаконний правоохоронний орган, мовою оригіналу: «Васильевский отдел Главного управления МВД в Запорожской области», а у подальшому реформований, мовою оригіналу в «Управление внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району», на захопленій матеріально - технічній базі ГУНП в Запорізькій області, наділивши його всіма необхідними владними повноваженнями, необхідними для здійснення поліцейського контролю місцевого населення.
У свою чергу, громадянин України ОСОБА_8 , знаходячись на території м. Василівка Василівського району Запорізької області, яка з 26.02.2022 є тимчасово окупованою, будучи працівником правоохоронного органу та перебуваючи на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Василівського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, маючи відповідну освіту, фахові знання та досвід роботи, діючи умисно, із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями рф, не пізніше кінця квітня 2022 року (точна дата та час досудовим розслідуванням та судом не встановлені), добровільно зайняв посаду, мовою оригіналу: «старший участковый инспектор» незаконного правоохоронного органу, мовою оригіналу: «Васильевского отдела Главного управления МВД в Запорожской области», створеного на тимчасово окупованій території.
В подальшому, не пізніше 27.09.2022 (точна дата та час досудовим розслідуванням та судом не встановлені), ОСОБА_8 , продовжуючи злочину діяльність, добровільно зайняв посаду, мовою оригіналу «заместителя начальника отдела участковых уполномоченных полиции и по делам несовершеннолетних» незаконного правоохоронного органу, мовою оригіналу: «Управления внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району», створеного на тимчасово окупованій території.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.
Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені:
ч. 2 ст. 111 КК України, тобто державна зрада, а саме: діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану,
ч. 7 ст. 111-1 КК України, тобто колабораційна діяльність, а саме: добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

3. Позиція обвинуваченого.
Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 (in absentia), який показань суду не надавав та з будь-якими клопотаннями не звертався.
Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження і протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування, а також, що досудове розслідування кримінального провадження здійснювались у спеціальному провадженні, згідно до ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2025 року (т. 1 ст. 91-93), то виходячи зі змісту ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2025 року було прийнято рішення про здійснення спеціального судового провадження у даному кримінальному провадженні (т. 1 а.с. 105-106) і, відповідно, судовий розгляд проводився за відсутності обвинуваченого.
У зв`язку з цим, обвинувачений ОСОБА_8 , не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті пред`явленого йому обвинувачення.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, тощо (п.п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).
Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 10 КПК України суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура, в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_8 до слідчого (прокурора), направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошених підозр, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що він мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошені підозри, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя.
Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використав всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомлений мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самому захисника; в) бути засудженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника безоплатно для нього.
Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.
Вказані висновки ґрунтуються і на правових позиціях Європейського суду з прав людини, за якими суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.
Так, у рішеннях ЄСПЛ у справах «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року; «F.C.B. проти Італії» від 28 серпня 1991 року; «Т. проти Італії» від 12 жовтня 1992 року; «Пуатрімоль проти Франції» від 23 листопада 1993 року; «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року; «Меденіца проти Швейцарії» від 14 червня 2001 року; «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року; «Да Лус Домін геш Ферейра проти Бельгії» від 24 травня 2007 року висвітлено пункт про здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого в аспекті вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює право кожного на справедливий суд, коли немає підстав вважати, що обвинувачений не був належно повідомлений про розпочате щодо нього судове провадження; якщо він згодом може домогтися ухвалення нового судового рішення за його участі, в якому містилася б оцінка обґрунтованості висунутих проти нього обвинувачень, а також під час дотримання інших гарантій його конвенціальних прав. Це свідчить про те, що здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого не суперечить вимогам цього нормативно-правового акту міжнародного значення.
ОСОБА_8 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України.
Таким чином, ОСОБА_8 , в силу ч. 3 ст. 323 КПК України, обізнаний, тобто повинен був знати, що стосовно нього розпочате кримінальне провадження, винесені повідомлення про підозри та обвинувальні акти спрямовані до суду, втім до слідчого та до суду жодного разу не з`явився. Про причини неявки суду не повідомив, можливістю взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не скористався.
Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_8 , який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права постати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від правосуддя держави Україна. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд розцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Крім того, інтереси обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому процесі належно і якісно були представлені захисником ОСОБА_7 , який був забезпечений державою з Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.
Отже, судом виконано обов`язок щодо вжиття усіх заходів, необхідних для забезпечення обвинуваченому ОСОБА_8 , права на кваліфікований захист, у тому числі і призначення захисника, який би надавав практичну юридичну допомогу ефективно, оскільки такий захист не може бути ілюзорним заради «видимості судового процесу», що є одним із основоположних елементів справедливого розгляду, на що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.
Позиція сторони захисту.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим ОСОБА_8 і з`ясувати в нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймав участь у реалізації права на захист обвинуваченого під час судового розгляду та висловив позицію з приводу недоведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, посилаючись на недостатність доказів. 
Так, щодо пред`явленого обвинувачення за ч. 2 ст. 111 КК України зазначив, що обвинуваченого ОСОБА_8 було звільнено з посади старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції 23 травня 2022 року, тоді як згідно пред`явленого обвинувачення останній зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі не пізніше 27.09.2022, тобто обвинувачений не міг вчинити державну зраду.
Суду стороною обвинувачення не було надано в якості доказу Наказ про призначення обвинуваченого на посаду у незаконному правоохоронному органі, а інші доказі є лише припущенням вказаного факту. З урахуванням відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження пред`явленого обвинувачення, захисник просив виправдати ОСОБА_8 . 
4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Приморськ Василівського району Запорізької області, документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 23.11.2013 року, виданим Приморським РС УДМС України в Запорізькій області, тобто є громадянином України, що підтверджується листом начальника Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області № 2301.2-4579/23.1-24 від 22.05.2024 про надання інформації та документів (т. 1 а.п. 95).
Отже, обвинувачений ОСОБА_8 є суб`єктом кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України.
Також судом приймається до уваги, що загальновідомими обставинами є те, що 24.02.2022 збройні сили рф вторглись на визнану міжнародним співтовариством територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі і м. Василівка Василівського району Запорізької області.
24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого неодноразово продовжувалась, і який продовжує існувати станом на час ухвалення цього вироку.
Відповідно до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (далі за текстом - Закон № 1207-VII), тимчасово окупована рф територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Тимчасово окупованою територією, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 1-1 Закону № 1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.
Тимчасова окупація рф територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для рф жодних територіальних прав.
Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786 (в редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 26 травня 2026 р. № 987) та є чинним станом на час ухвалення цього вироку, м. Василівка Василівського району Запорізької області, віднесено до тимчасово окупованої території України. 
Дослідивши матеріали кримінального провадження, надані стороною обвинувачення під час судового розгляду, безпосередньо допитавши свідків, суд вважає, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується наступними доказами, а саме:
- показами свідка ОСОБА_9 , який у судовому засіданні пояснив, що на момент окупації він перебував на посаді заступника начальника Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області. У нього в підпорядкуванні на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції перебував ОСОБА_8 24.02.2022 о 04:30, відразу після почату війни він прибув до відділку по вул. Шевченка, 38. Від начальника ВП ОСОБА_10 було отримано вказівку здати зброю, знищити документи. Увечері їх розпустили по домівках, а зранку він виїхав на підконтрольну територію. 
В подальшому через соціальні мережі до всіх співробітників був доведений до відома Наказ начальника ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 про необхідність прибути до ГУНП. Чи спілкувався він з цього приводу з ОСОБА_8 , не пам`ятає, але впевнений, що йому був доведений до відома вказаний наказ. Зауважив, що всі, хто хотів, той виїхав на підконтрольну територію. Тоді сполучення можливе було через Кам`янське та Степногірськ. Інспектори кадрового забезпечення постійно дзвонили співробітникам поліції та казали про необхідність покинути окуповану територію. У грудні 2022 закрили проїзд, виїхати з м. Василівки стало неможливим.
Про те, що ОСОБА_8 перейшов на бік ворога та почав співпрацювати з окупаційною владою, йому повідомили особи, які виїжджали на підконтрольну територію. 
Також свідок у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_8 свідомо зайняв посаду у незаконно створеному правоохоронному органі, навряд чи його хтось катував або примушував. Чув від інших осіб, що спочатку ОСОБА_8 був дільничним, а потім його підвищили. Також знає, що його звільнили через зловживання алкоголем, але потім знов прийняли на посаду. Наказів про прийняття ОСОБА_8 на посаду не бачив.
ОСОБА_8 не може охарактеризувати з позитивної сторони через зловживання алкоголем, також не може сказати, що він із задоволенням виконував свої обов`язки під час служби у Василівському РУП ГУНП в Запорізькій області. 
У ОСОБА_8 об`єктивних підстав не виїжджати з окупованої території не було.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що вони разом працювали у Василівському РУП та займали однакову посаду - дільничного. 
Після початку повномасштабного вторгнення він деякий час ще залишався та тимчасово окупованій території та ще патрулював територію під керівництвом Української влади. 
У квітні місяці йому подзвонив ОСОБА_13 – працівник Василівського РУП та сказав, що усіх співробітників поліції хочуть бачити біля районної адміністрації. На наступний день він прийшов. Там були співробітники Василівського РУП, яких запросили до приміщення мерії. Він не захотів заходити всередину, оскільки зрозумів, що розмова буде із комендантом та з військовими російської федерації. Потім, коли співробітники поліції вийшли, вони розказали суть розмови. Їм сказали, що просто сидіти не потрібно, потрібно працювати у народній міліції. Зазначили, що хто не погодиться, тих відправлять на яму. 
В середині квітня він вже бачив ОСОБА_8 у російській формі, на шевронах була зображена літера «Z». 
Знає від інших осіб, що ОСОБА_8 спочатку був на посаді у відділі у справах неповнолітніх, а потім його підвищили, він став заступником начальника. Наказів про призначення ОСОБА_8 на певні посади не бачив.
У квітні місяці до всіх співробітників було доведено до відома Наказ начальника ГУНП в Запорізькій області про необхідність покинути тимчасово окуповану територію. Він впевнений, що про цей наказ знав і ОСОБА_8 . 
Можливість виїхати була у всіх бажаючих. Свідок вважає, що ОСОБА_8 залишився через «руський мир», добровільно.
Дізнавшись про те, що у разі відмови від співпраці, їх можуть відправити на яму, він із іншими співробітниками поліції виїхали на підконтрольну територію. При цьому його (свідка) протягом усього часу перебування на окупованій території ніхто не примушував до співпраці та на яму не кидав. Знає, що не всі працівники поліції, які залишились на окупованій території, пішли на співпрацю з окупаційною владою.
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що він проживав у м. Василівка. Неодноразово бачив ОСОБА_8 як до повномасштабного вторгнення, так і після, знає його як працівника поліції. 
Він (свідок) працював на тракторі у комунальній установі ОСОБА_15 . Його начальник - ОСОБА_16 мав багато зв`язків із керівництвом Василівського РУП. 
ОСОБА_8 неодноразово бачив у квітні - травні на п`ятачку (на ринку). ОСОБА_8 їздив із представниками військової поліції та показував місця, оскільки був місцевим. Вони ходили (їздили) по два по три чоловіки, патрулювали. Його (свідка) арештували 5 травня 2022 року, але ОСОБА_8 там не бачив, з ним спілкувалися лише російські військові (всі були у масках). 10.07.2022 виїхав з Василівки, хоча був у списку невиїзних. 
Особисто із ОСОБА_8 свідок не знайомий.
Свідок вважає, що ОСОБА_8 пішов на співпрацю добровільно. Якби він пішов не добровільно, він би десь щось приховував, а так він самостійно надавав всю інформацію. 
Всіх хто хотів виїхати із Василівки, той виїхав. Всі хто хотів піти на співпрацю, той добровільно пішов на співпрацю з окупаційною владою. 
- показами свідка ОСОБА_17 , який у судовому засіданні пояснив, що на момент повномасштабного вторгнення російських військ на територію України він працював поліцейським-водієм Василівського міжрайонного відділення Управління поліції охорони в Запорізькій області. 
Знає, що ОСОБА_8 працював у відділку поліції, але особисто вони не були знайомі. 
Він виїхав на підконтрольну Україні територію у вересня 2022 року. На той момент у кожного була можливість виїхати. Про необхідність покинути окуповану територію доводили кожного співробітника поліції або телефоном, або особисто через інших співробітників. 
Якось у квітні 2022 року він (свідок) їхав на власному транспорті в с. Орлянське, на блокпосту його зупинили та почали фільтраційну перевірку. Питали про мету поїздки, чи є у нього заборонені предмети. Одним з перевіряючих виявився ОСОБА_8 . Останній був одягнутий у форму працівника поліції чорного кольору з російськими шевронами, на правому був напис «МВД россии», а на лівому зображена літера «Z». Чи була у Горбунова зброя, не пам`ятає. У інших військових зброя була. Про те, що це був ОСОБА_8 , він дізнався з телеграмканалів вже, коли виїхав на підконтрольну територію. З ним проводили встановлення особи за фотознімками, на фотознімках він впізнав ОСОБА_8 як особу, яка його зупинила на блокпосту в напрямку с. Орлянське.
Від виклику та допиту інших свідків сторона обвинувачення в судовому засіданні відмовилась.
Доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, окрім показів свідків, підтверджується письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення, а саме:
- наказом т.в.о. начальника ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_18 № 3 о/с від 07.11.2015 про призначення ОСОБА_8 , який мав спеціальне звання капітан міліції, інспектором Василівського відділу поліції (ОГП), присвоївши йому спеціальне звання капітан поліції (т. 1 а.п. 154);
- наказом начальника ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_19 № 496 о/с від 12.12.2019 про призначення капітана поліції ОСОБА_8 старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Василівського відділу поліції, увільнивши його з посади дільничного офіцера поліції цього сектору, у порядку просування по службі (т. 1 а.п. 155);
- наказом начальника ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_19 № 13 о/с від 12.01.2021 про призначення капітана поліції ОСОБА_8 старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Василівського районного управління поліції, увільнивши його з посади старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Василівського відділу поліції, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації, за ініціативою поліцейського (т. 1 а.п. 156); 
- наказом начальника ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_19 № 723 о/с від 23.05.2022 про звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) капітана поліції ОСОБА_8 , старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Василівського районного управління поліції, з 23 травня 2022 року (т. 1 а.п. 157);
- послужним списком ОСОБА_8 (т.1 а.п. 158-165);
- копією присяги на вірність Українському народові від 07.11.2015 (т. 1 а.п. 166); 
- наказом начальника ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_19 № 252 від 10.03.2022 про необхідність прибуття поліцейських, державних службовців та цивільного персоналу ГУНП до найближчих населених пунктів, територія яких підконтрольна Державі Україна (т. 1 а.п. 172);
- листом начальника ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_19 № 102/01/13-2022 від 26.03.2022 про порядок прибуття поліцейських, державних службовців та цивільного персоналу, а також членів їх сімей до ГУНП в Запорізькій області (т. 1 а.п. 173); 
- наказом начальника ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_19 № 282 від 04.04.2022 про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами російської федерації до м. Запоріжжя (т. 1 а.п. 174-175);
- списком працівників Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області, які не виїхали з окупованої території та звільнені зі служби в поліції, серед яких є старший дільничний офіцер поліції сектору превенції ОСОБА_8 (т. 1 а.п. 183-184);
- висновком службового розслідування, проведеного за відомостями, викладеними у рапорті т.в.о. начальника Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області працівника поліції ОСОБА_20 № 586/01/35-2022 від 17.05.2022, у тому числі і стосовно старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції ОСОБА_8 , відповідно до якого до останнього застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (т. 1 а.п. 185-266); 
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.03.2024 за участю свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що особа зображена на фототаблиці під № 2 – це ОСОБА_8 , який працює у т.зв. «УВД по г. Васильевка и Васильевскому району ГУ МВД по Запорожской области» у м. Василіка Василівського району Запорізької області та про якого останній надавав покази під час допиту його як свідка (т. 2 а.п. 27-29);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.03.2024 за участю свідка ОСОБА_21 , який пояснив, що особа, зображена на фототаблиці під № 2 – це ОСОБА_8 , який працює у т.зв. «УВД по г. Васильевка и Васильевскому району ГУ МВД по Запорожской области» у м. Василіка Василівського району Запорізької області та про якого останній надавав покази під час допиту його як свідка (т. 2 а.п. 30-32);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.03.2024 за участю свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що особа, зображена на фототаблиці під № 2 – це ОСОБА_8 , який працює у т.зв. «УВД по г. Васильевка и Васильевскому району ГУ МВД по Запорожской области» у м. Василіка Василівського району Запорізької області та про якого останній надавав покази під час допиту його як свідка (т. 2 а.п. 33-35);
- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії – зняття інформації з електронних інформаційних систем від 09.08.2023, відповідно до якого зафіксована інформація про причетність ОСОБА_8 до діяльності незаконно створеного правоохоронного органу на тимчасово окупованій території м. Василівка Василівського району Запорізької області, а саме у т.зв «УВД по г. Васильевка и Васильевскому району ГУ МВД по Запорожской области». Так, серед іншого було оглянуто: 
1) копія мовою оригіналу: «Объяснения ОСОБА_22 », що адресовано мовою оригіналу: «Начальнику ОСОБА_23 », 
2) проєкт мовою оригіналу: «Постановления об отказе в возбуждении уголовного дела», підписантом якого є мовою оригіналу «заместитель начальника отдела участковых уполномоченных полиции и по делам несовершеннолетних УВД по г. Васильевка и Васильевскому району ОСОБА_22 »., датою якого є 27.09.2022, 
3) копія мовою оригіналу: «Объяснения» від 05.01.2023, які відібрав мовою оригіналу: «Зам. нач. вотдела УУП и ПДН УВС по г. Васильевка и Васильевскому району ОСОБА_22 », 
4) проєкт мовою оригіналу: «Постановления об отказе в возбуждении уголовного дела», підписантом якого є мовою оригіналу: «Зам. нач. вотдела УУП и ПДН УВС по г. Васильевка и Васильевскому району ОСОБА_22 »., датою якого є 14.02.2023, 
5) копія рапорту на ім`я т.зв. «Начальника Васильевского УВД по г. Васильевка та Васильевскому району ГУВД Запорожской области ОСОБА_23 » (т. 2 а.п. 56-88). У судовому засіданні також було оглянуто DVD-R диск, який є додатком до вказаного протоколу (т. 2 а.п. 83);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.06.2024 за участю свідка ОСОБА_24 , яка пояснила, що особа, зображена на фототаблиці під № 2 – це ОСОБА_8 , який працює у т.зв. «УВД по г. Васильевка и Васильевскому району ГУ МВД по Запорожской области» у м. Василівка Василівського району Запорізької області та про якого остання надавала покази під час допиту її як свідка (т. 2 а.п. 85-87);
- протоколом огляду речей та документів від 19.01.2025 року, предметом якого є матеріали кримінального провадження №22022080000000031 від 02.03.2022, а саме 1) клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії № 59/14К-1499т від 31.10.2022, 2) ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного суду № 10/4437 від 02.11.2022, 3) протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії – зняття інформації з електронних інформаційних систем № 59/14/993т від 10.11.2022, 4) DVD-R диск інв. № 59/14/531т від 10.11.2022.
Так, серед вказаних матеріалів кримінального провадження у судовому засіданні були досліджені:
-мовою оригіналу: «Список сотрудников май 2022 г. Главного управления МВД в Запорожской области», де зазначено, що ОСОБА_8 є старшим дільничним інспектором Василівського відділу, сума в рублях 50000,00 
-мовою оригіналу: «Ведомость на заработную плату за апрель 2022 г. Главного управления МВД в Запорожской области», де зазначено, що ОСОБА_8 є старшим дільничним інспектором Василівського відділу, сума в рублях 50000,00 (т. 2 а.п. 106-254, т. 3 а.п. 1-114). У судовому засіданні також було оглянуто DVD-R диск, який є додатком до вказаного протоколу (т. 3 а.п. 115);
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.
Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п. 86).
В даному випадку, на думку колегії суддів, вказані вище та досліджені у судовому засіданні докази відповідають саме такому критерію, є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.
Під час судового розгляду було досліджено процесуальні документи по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_8 , а саме:
-витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 62023080020000181 від 05.05.2023 за ч. 2 ст. 111 КК України, де в графі «Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення», зазначено, що відповідно до матеріалів УСБУ в Запорізькій області отримано інформацію, яка вказує на причетність до державної зради працівника Василівського РУП ГУНП в Запорізької області ОСОБА_8 , який вчинив діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану (т.1 а.п. 50, 146);
- витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 62025080100000338 від 09.01.2025 за ч. 7 ст. 111-1 КК України, де в графі «Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення», зазначено, що громадянин України ОСОБА_8 , знаходячись на території м. Василівка Василівського району Запорізької області, яка з 26.02.2022 є тимчасово окупованою, будучи працівником правоохоронного органу та перебуваючи на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Василівського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, маючи відповідну освіту, фахові знання та досвід роботи, діючи умисно, із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями іноземної держави, не пізніше кінця квітня 2022 у року, добровільно зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території (т.1 а.п.51);
- постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 09.01.2025 (т. 1 а.п. 52-53);
- повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України (т. 1 а.п. 54-63);
- постанова про залучення захисника від 22.01.2025 року та доручення для надання безоплатної вторинної допомоги особі, у кримінальному провадженні від 23.01.2025 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, згідно до яких адвоката ОСОБА_7 , призначено захисником обвинуваченого (т. 1 а.п. 64-67);
- постанова про оголошення ОСОБА_8 у розшук від 30.01.2025 (т. 1 а.п. 74-75);
- клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 04.02.2025 року (т. 1 а.п. 79-82);
- ухвала слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2025 року про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою його приводу до Комунарського районного суду м. Запоріжжя для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (т. 1 а.п. 83-85);
- клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування від 04.02.2025 року (т. 1 а.п. 86-90);
- ухвала слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2025 року про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України (т. 1 а.п. 91-93).
- повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (відповідно до ст. 214 КПК України) від 04.05.2023 № 59/30-4529нт (т.1 а.п. 147);
- постанова про здійснення досудового розслідування слідчою групою від 05.05.2023 (т. 1 а.п. 148-149);
- постанова про визначення та зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні від 08.05.2023, від 09.01.2025 та від 05.09.2023 (т. 1 а.п. 150-151, т. 2 а.п. 39-40, 43-44); 
- постанова про доручення проведення досудового розслідування та визначення групи слідчих у кримінальному провадженні від 09.01.2025, від 07.09.2023 (т. 2 а.п. 37-38, 45-46); 
- постанова про визначення підслідності від 04.09.2023 (т. 2 а.п. 41-42);
- клопотання про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 05.07.2023 № 17-02/580т (т. 2 а.п. 50-52);
- ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 10.07.2023, відповідно до якої було надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, пов`язаної з втручанням у приватне спілкування: зняття інформації з електронних інформаційних систем – відомостей з мобільних додатків та інших інформаційних систем, встановлених на мобільний телефон з номером НОМЕР_2 , що використовує ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 30 днів (т. 2 а.п. 53);
- доручення про проведення негласної (их) слідчої (их) (розшукової (их) дії (й) від 13.07.2023 № 17-02/692т (т. 2 а.п. 54-55);
- ухвала слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2025, якою було накладено арешт на майно ОСОБА_8 (т. 2 а.п. 93-94);
- клопотання про надання дозволу на використання результатів проведеної негласної слідчої (розшукової) дії від 15.02.2024 (т. 2 а.п. 102-104);
- ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 15.02.2024, відповідно до якої було надано дозвіл на використання результатів проведеної негласної слідчої (розшукової) дії в рамках кримінального провадження № 22022080000000031 від 02.03.2022 (т. 2 а.п. 105).
Відомості, встановлені у зазначених документах, не є доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України. Водночас ці дані свідчать про дотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.
Судом досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 , виходячи з яких встановлено наступне:
- з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що ОСОБА_8 на праві приватної власності належить 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2 а.п. 88-89).
- виходячи з вимоги від 06.05.2023 та від 13.05.2024, ОСОБА_8 є раніше не судимою особою (т. 2 а.п. 90, 99);
- за інформацією з регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Запорізькій області Головного сервісного центру МВС від 13.05.2024 року за № 59/30-5066, транспортні засоби за громадянином ОСОБА_8 не зареєстровані (т. 2 а.п. 96);
- за даними з Управління державної реєстрації відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.05.2024 № 2525/06.10-01.33, виявлено актовий запис № 185 про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений 12.10.1982 Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердянському районі Запорізької області. З вказаної інформації слідує, що ОСОБА_8 двічі був одружений, наразі перебуває у шлюбі, має на утриманні двох доньок, 2007 та 2013 року народження (т. 2 а.п. 97);
- за даними КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги Запорізької обласної ради», ОСОБА_8 на обліку у лікарня-психіатра та нарколога не перебуває, за медичною допомогою до закладу не звертався (т. 2 а.п. 101).
5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.
Отже, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України.
Колегія суддів відхиляє доводи захисника про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинах, виходячи з наступного.
За загальновідомою інформацією з лютого до вересня 2022 року між Україною та тимчасово окупованими територіями діяв так званий «зелений коридор», через який мешканці, у тому числі, м. Василівки могли залишити тимчасово окуповану територію. При цьому, свідок ОСОБА_9 , який займав на час повномасштабного вторгнення рф на територію України, посаду заступника начальника Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області, в судовому засіданні пояснював, що в його підпорядкуванні на той момент знаходився і старший дільничний офіцер поліції сектору превенції ОСОБА_8 . До співробітників поліції доводився наказ про необхідність залишити тимчасово окуповану територію. Водночас ОСОБА_8 цього не зробив.
Під час допиту свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 підтвердили, що вони бачили ОСОБА_8 в формі поліцейського окупаційної влади при виконанні службових обов`язків.
Під час розгляду кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити ОСОБА_8 в інкримінованих йому злочинах.
Вказані покази свідків узгоджуються із інформацією, отриманою за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій.
З урахуванням всіх доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що ОСОБА_8 спочатку, не пізніше кінця квітня 2022 року зайняв посаду, мовою оригіналу «старший участковый инспектор Васильевского отдела Главного управления МВД в Запорожской области» (тобто до звільнення його з посади старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Василівського районного управління поліції), а потім, не пізніше 27.09.2022 зайняв посаду, мовою оригіналу «старший участковый инспектор Управления внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району».
Колегія суддів вважає, що обвинувачений, будучи службовою особою - працівником правоохоронного органу, усвідомлював факт окупації та агресії з боку російської федерації, створення окупаційною владою незаконних органів, зайняття посади у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, здійснював свідомо, умисно, добровільно за власним волевиявленням.
В матеріалах провадження відсутні будь-які об`єктивні дані, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_8 , вчинив інкриміновані йому протиправні дії, перебуваючи під безпосереднім психічним впливом або фізичним примусом, що такі дії були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувало йому чи його рідним, або суспільним інтересам чи інтересам держави, а тому колегія суддів критично ставиться до тверджень захисника про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
За таких обставин, колегія суддів уважає, що обвинувачення є доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме за ч. 2 ст. 111 КК України, як державна зрада, а саме діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та за ч. 7 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.
6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.
7. Мотиви призначення судом покарання.
Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, колегія суддів відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Так, відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України, ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, які віднесено до особливо тяжких злочинів. Виходячи з даних про особу обвинуваченого, останній одружений, має неповнолітню доньку: 2013 року народження, раніше не судимий, на обліку у лікарня психіатра та нарколога не перебуває.
Отже, враховуючи фактичні обставини справи, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх суспільне значення, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 , основне покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України, які передбачають відповідальність за вчинене ним.
Санкцією частини сьомої статті 111-1 КК України передбачено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, яке є обов`язковим.
Враховуючи, що ОСОБА_8 вчинив злочин, об`єктом якого є основи національної безпеки України, своїми діями допомагав державі-агресору створити незаконний правоохоронний орган, зайнявши і виконуючи функції працівника такого органу, тобто вчинив злочини проти незалежності, суверенітету та територіальної цілісності держави, то слід призначити останньому додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах України, в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, та в органах, що надають публічні послуги, в межах санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України.
Крім того, санкціями статей ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, призначення якого не є обов`язковим за ч. 7 ст. 111-1 КК України.
Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Згідно з частиною першою 1 наведеної статті КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.
Враховуючи, що ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечні кримінальні діяння у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, колегія суддів вважає необхідним призначити йому за ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України додаткове покарання у вигляді конфіскації усього належного на праві приватної власності майна.
Колегія суддів вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.
Відповідно до ст. 54 КК України, колегія суддів з урахуванням встановлених обставин справи, вважає за необхідне позбавити ОСОБА_8 спеціального звання «капітан поліції».
Призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Враховуючи, що ОСОБА_8 призначено покарання у вигляді позбавлення волі, то строк відбування ним основного покарання слід рахувати з часу фактичного затримання.
Строк додаткового покарання слід обчислювати, відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України, з моменту відбуття основного покарання.
8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , суд, враховуючи відсутність у учасників процесу відповідних клопотань, а також зважаючи на те, що під час досудового слідства підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід не обирався, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу втратила законну силу, вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не обирати.
Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладені на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2025, яке належить ОСОБА_8 , залишити без змін до фактичного виконання вироку суду в частині конфіскації майна.
Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати по справі відсутні, речові докази відсутні.
Керуючись ст. 50, 52, 54, 55, 59, 60-67, 70, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, ст. ст. 297-1, 323, 369-371, 374, 376, 395 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України, та призначити йому наступне покарання: 
- за ч. 2 ст. 111 КК України у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;
- за ч. 7 ст. 111-1 КК України у вигляді 13 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, та в органах, що надають публічні послуги, строком на 13 років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів, остаточно призначити покарання у вигляді 15 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, та в органах, що надають публічні послуги, строком на 13 років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
Відповідно до ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_8 спеціального звання «капітан поліції».
Строк відбування основного покарання у виді позбавлення волі, ОСОБА_8 , рахувати з моменту фактичного затримання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили - не обирати.
Строк додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, та в органах, що надають публічні послуги, ОСОБА_8 обчислювати з моменту відбуття основного покарання.
Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладені на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2025, яке належить ОСОБА_8 , а саме на 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 - залишити без змін до фактичного виконання вироку суду в частині конфіскації майна.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.
Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуюча суддя: ОСОБА_1 

Судді: ОСОБА_2 

ОСОБА_3