Справа № 591/14411/25
Провадження № 2/591/3774/25

РІШЕННЯ
Іменем України
12 травня 2026 року м. Суми 
Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді Зері Ю.О., за участю секретаря судового засідання Горб А.Д., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Маслової О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до Краснопільської селищної ради, вул. Мезенівська, буд. 2 селище Краснопілля Сумської області, код ЄРДПОУ 04390104 про визнання права власності на самочинно збудований гараж,
установив:
У провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває цивільна справа про визнання за позивачем права власності на самочинно збудований гараж.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що на підставі рішення сорок другої сесії сьомого скликання від 12.02.2020 йому у приватну власність була передана земельна ділянка для будівництва індивідуального гаражу по АДРЕСА_2 . Рішенням тридцять восьмої сесії Краснопільської селищної ради від 21.01.2010 «Про виділення земельної ділянки для будівництва гаражів» на підставі заяви позивача йому була виділена земельна ділянка площею 92,4 кв.м під будівництво гаража та дозволено заключити з селищною радою договір суперфіція, який був укладений 21.01.2010. Позивач отримав дозвіл на будівництво гаражу, побудував його згідно розробленого будівельного паспорту. Після закінчення будівництва гаражу для реєстрації права власності на гараж, розташований на належній позивачеві земельній ділянці, ним у КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» СМР було замовлено виготовлення технічного паспорту, у якому була зроблена відмітка про проведене технічне обстеження, яка підтверджує можливість надійної та безпечної експлуатації побудованого гаражу. 06.10.2000 позивач звернувся до Державної Архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області з приводу прийняття побудованого об`єкта (гаражу) в експлуатацію, але позивачеві було відмовлено та рекомендовано звернутися з позовом до суду та вирішити питання про визнання за ним права власності на гараж на підставі рішення суду. 
Відповідач 15.01.2026 подав до суду відзив на позовну заяву, при вирішенні спору покладається на розсуд суду, зазначає, що позивач дійсно є власником земельної ділянки, на якій розташований спірний гараж, при цьому у відповідача відсутні докази того, що побудований позивачем гараж порушує права селищної ради чи інших осіб. Також у відзиві відповідач просить розглядати справу без участі його представника. 
Від представника позивача 19.01.2026 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій підтримала позов та просила суд його задовольнити.
Ухвалою суду від 18.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу № 591/14411/25 до розгляду по суті у судовому засіданні на 12.05.2026.
Позивач та його представник адвокат Маслова О.Є. у судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити з наведених у позові підстав.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, у поданому відзиві на позов просив проводити розгляд справи за його відсутності.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд доходить висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Краснопільської селищної ради Сумської області № 72 від 08.07.2009 позивачу ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_1 , дозволено будівництво гаража за адресою: АДРЕСА_2 , зобов`язано позивача замовити на дане будівництво проектно-кошторисну документацію та погодити в установленому порядку.
Відповідно до Акта розбивки під будівництво (перебудову) житлового будинку, господарських споруд габаритними розмірами від 10.07.2009 проведено розбивку на будівництво гаража по АДРЕСА_1 .
24.09.2009 позивачу був виданий будівельний паспорт на забудову вказаної вище земельної ділянки.
Рішенням тридцять восьмої сесії Краснопільської селищної ради від 21.01.2010 «Про виділення земельної ділянки для будівництва гаражів» позивачу була виділена земельна ділянка площею 92,4 кв.м під будівництво гаража для заключення договору Суперфіція АДРЕСА_2 із земель комунальної власності селищної ради.
21.01.2010 позивач уклав з Краснопільською селищною радою договір суперфіція № 16, за умовами якого прийняв у сторокове платне користування земельну ділянку по АДРЕСА_2 під будівництво гаража. За Актом приймання-передачі земельна ділянка була прийнята у користування позивачем.
На підставі рішення сорок другої сесії сьомого скликання № 988 від 12.02.2020 був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів щодо відведення позивачу земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів площею 0,01 га за кадастровим номером 5922355100:01:008:0976, розташованої в АДРЕСА_1 ;  ОСОБА_1 у приватну власність була безоплатно передана земельна ділянка площею 0,01 га для будівництва індивідуальних гаражів. 
На підставі вказаного вище рішення за позивачем було зареєстроване право власності на зазначену земельну ділянку, кадастровий номер 5922355100:01:008:0976, що підтверджується копією рішення Краснопільської селищної ради №988, копією Витягу з Державного реєстру речових прав та копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
Як зазначає позивач, після отримання дозволу на будівництво гаражу, він побудував гараж згідно розробленого та виданого будівельного паспорту.
Після закінчення будівництва гаражу для реєстрації права власності на гараж позивачем у КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» СМР було замовлено виготовлення технічного паспорту, у якому була зроблена відмітка про проведене технічне обстеження, яка підтверджує можливість надійної та безпечної експлуатації побудованого гаражу, що підтверджується копією технічного паспорту.
06.10.2020 позивач звернувся до Державної Архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області з приводу прийняття побудованого об`єкта (гаражу) в експлуатацію, але йому у цьому було відмовлено та рекомендовано звернутися з позовом до суду для вирішення питання про визнання за ним права власності на гараж на підставі рішення суду. Причиною відмови було те, що в Управлінні Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області відсутні правові підстави для прийняття в експлуатацію самочинно побудованих гаражів, побудованих на земельних ділянках з цільовим призначенням - для індивідуального гаражного будівництва, що підтверджується копією відповіді за підписом начальника Управління ДАБІ в Сумській області.
При цьому ДАБІ виходила з того, що побудований гараж є самочинно побудованим. Позивач вважає, що побудований ним гараж жодним чином не порушує інтереси інших осіб і поруч з ним відсутні інші будівлі, інтереси володільців яких він міг би порушити. Позивач помилково вважав, що дозволу Краснопільської селищної ради на будівництво гаражу достатньо та він не був повідомлений про необхідність звернення до початку виконання будівельних робіт за дозволом до місцевої інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.
Статтями 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Вирішуючи питання про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на самочинне будівництво, слід виходити з наступного.
Відповідно до частин першої-третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно частини четвертої статті 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 за № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )» визначено, що відповідно до статті 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво.
Пункт 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України) та землекористувачі (стаття 95 ЗК України). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством.
Відповідно до вимог статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети.
На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1328цс15, зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.
Згідно із статтею 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за власником земельної ділянки.
Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.
Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.
Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.
Згідно Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.
Частиною третьою статті 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Відповідно до частини п`ятої статті 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
Аналізуючи викладене, суд вважає, що законодавство передбачає можливість визнання права власності на самочинно збудоване майно у разі якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам а також, те що на теперішній час за таких обставин єдиним способом захисту своїх особистих майнових прав для позивача є спосіб визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, з послідуючим прийняттям його в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства.

Відтак суд, дослідивши надані позивачем докази на предмет їх належності, допустимості та достовірності, встановив, що спірне нерухоме майно не порушує прав інших осіб, а тому з метою забезпечення права власності позивача, суд у даному конкретному випадку, враховуючи виключність обставин та неможливість іншим чином захистити права позивача, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
У відповідності до положень статей 133, 141 ЦПК України судові витрати суд залишає за позивачем за клопотанням останнього.
Керуючись статтями 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд 
ухвалив:
Позов  ОСОБА_1 до Краснопільської селищної ради про визнання права власності на самочинно збудований гараж, задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності самочинно збудований гараж, розташований по АДРЕСА_1 , побудований на земельній ділянці з кадастровим номером 5922355100:01:008:0976.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: Краснопільська селищна рада, вул. Мезенівська, буд. 2 селище Краснопілля Сумської області, код ЄРДПОУ 04390104.

Суддя Ю.О. Зеря