Справа № 606/181/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м.Теребовля 
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Мельник А.В.
за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Золотниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (ОТГ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Людмила Іванівна, про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася через свого представника адвоката Пацулу В.О. до суду із позовом до Золотниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (ОТГ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Людмила Іванівна, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належав дядьку позивача ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповів належне йому майно, яке буде йому належати на день смерті, де б воно не знаходилося із чого не складалось, а також все те на що він за законом матиме право позивачу. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема і на цілий житловий будинок.
Позивач звернулася із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, але приватний нотаріус Гордєєва Л.І. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.
Враховуючи вказані обставини, позивач звернулася до суду для визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 за рішенням суду.
Ухвалою суду від 10.02.2026 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 17.03.2026.
Ухвалою суду від 17.03.2026 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 21.04.2026.
Позивач та її представник адвокат Пацула В.О. в судове засідання не з`явились, однак представником було подано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.
Представник відповідача Золотниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (ОТГ) в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.
Приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Людмила Іванівна в судове засідання не з`явилася, про місце та час слухання справи була повідомлена належним чином.
Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Згідно копії довідки Теребовлянського бюро технічної інвентаризації за № 312 від 07.11.2024, власником житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , однак право власності не зареєстровано (а.с.31).
Із копії архівного витягу з рішення Гайворонківської сільської ради №30а від 25.08.2003 "Про оформлення права власності на житлові будинки з надвірними будівлями в селі Гайворонка", слідує, що вказаним рішенням встановлено факт належності та визнано право особистої власності, зокрема, на житловий будинок, що в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (а.с.23,24).
Згідно копії довідки № 220 від 23.10.2025, виданої виконкомом Золотниківської сільської ради, житловий будинок, який належить ОСОБА_2 і знаходиться по АДРЕСА_1 , належить останньому згідно загальної приватизації Рішення №30 від 25.08.2003. Станом на 15.04.1991 даний господарський двір належав до колгоспного, у житловому будинку проживали і були зареєстровані ОСОБА_3 - голова двору, члени: син ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_4 , онука ОСОБА_5 . На день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку проживав тільки син ОСОБА_2 , а дочка ОСОБА_4 проживала з родиною окремо (а.с.19).
Згідно довідки № 192 від 22.10.2024, виданої виконкомом Золотниківської сільської ради, ОСОБА_2 є власником житлового будинку, що по АДРЕСА_1 згідно загальної приватизації, Рішення №30 від 25.08.2003. На день смерті ОСОБА_2 у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , проживали і були зареєстровані власник, а також його сестра ОСОБА_6 , племінниці ОСОБА_1 , ОСОБА_7 (а.с.20).
Згідно довідки № 221 від 23.10.2025, виданої виконкомом Золотниківської сільської ради, ОСОБА_4 дійсно була зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 01.09.1983 у зв`язку з одруженням та повернулась у с.Гайворонка з своєю дочкою ОСОБА_1 у 1995 (а.с.21).
Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по  АДРЕСА_1 від 05.11.2024, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 , вищевказаний житловий будинок має загальну площу 74,0 кв.м., з якої житлова -52,5 кв.м. (а.с.25-30).
Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою по  АДРЕСА_1 , станом на 17.10.2025 становить 365521,34 грн (а.с.32).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Гайворонка, Теребовлянського району, Тернопільської області та його батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_3 (а.с.16).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 08.11.1994, виданого Гайворонківською сільською радою, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Гайворонка Теребовлянського району Тернопільської області (а.с.17). 
ОСОБА_2 прийняв спадщину матері.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 12.08.2024, виданого Золотниківською сільською радою, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Гайворонка, Тернопільського району, Тернопільської області (а.с.13).
26.06.2024 ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем Золотниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, яким заповів належне йому майно, яке буде йому належати на день смерті, де б воно не знаходилося із чого не складалось, а також все те на що він за законом матиме право в користь ОСОБА_1 (а.с.15).
Заповіт від 26.06.2024 на день смерті ОСОБА_2 не змінювався і не скасовувався.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, зокрема і на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по  АДРЕСА_1 .
ОСОБА_9 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб і після його реєстрації останній присвоєно прізвище « ОСОБА_10 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 10.07.2021 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районіТернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (а.с.11).
Приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєвою Л.І. 24.02.2025 після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа за №35/2025, вказане підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24.02.2025 за №80216872 (а.с. 14).
З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєвою Л.І. за № 51/02-31 від 27.02.2025, вбачається, що при розгляді документів було встановлено, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, розташований по  АДРЕСА_1 на ім`я померлого ОСОБА_2 . Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку згідно статті 1241 ЦК України - відсутні. ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітомзгідно п.3 ст.1268 ЦК Ураїни, так як постійно проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.18).
Оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому до правовідносин щодо спадкування після його смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У відповідності до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).
Згідно з частиною третьої статті З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09 червня 1998 року та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він взагалі не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності.
У пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц сформульовано висновок про те, що «відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно в установленому законом порядку.
Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння).
Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття такого права з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.
Суть державної реєстрації прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних правовстановлюючих документів, шляхом органів, договорів чи інших внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами».
Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18 а також у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15, від 06.10.2021 у справі № 910/13574/20.
Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.
Згідно пункту 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7.02.2014р. № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Згідно підпункту 4.16, пункту 4, глави 10 розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.
Відповідно до пункту 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.
Позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю у позивача документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем.
Відповідно до змісту статтей 391, 392 Цивільного кодексу України у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника вирішується в судовому порядку.
Згідно статтей 3,15,16,18,20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами здійснюється за заявою власника (володільця) нерухомого майна.
Відповідно до роз`яснень в пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
У своїй постанові у справі № 570/997/19 від 16.06.2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду звернув увагу, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду справ про спадкування" при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців.
За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року №105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно.
За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.
Пунктом 1 частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Із досліджених письмових доказів встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та має право на спадкування, однак не може оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що належав ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, тому її право підлягає судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок по  АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись статтями 4,12,200,247,265,354 ЦПК України, статтями 15,16,392 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Золотниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (ОТГ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Людмила Іванівна, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по  АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;
Відповідач: Золотниківська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області (ОТГ), місцезнаходження: село Золотники, Тернопільський район, Тернопільська область, код ЄДРПОУ 04394585;
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Людмила Іванівна, місцезнаходження: вул.С.Наливайка, 12/2, м.Теребовля, Тернопільська обл.
Повний текст рішення суду складено 01.05.2026.

Суддя А.В.Мельник