Справа №461/1771/26
Провадження №2/461/1948/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року м. Львів
Галицький районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Зубачик Н.Б., 
секретаря судових засідань Чубей К.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -
в с т а н о в и в:
представник АТ «КРЕДОБАНК» Павленко С.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №О7534224/1 від 19.11.2018 в розмірі 42552,45 грн. та судовий збір в розмірі 3328 грн.
В обґрунтування поданого позову покликається на те, що між АТ «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір №О7534224/1 від 07.11.2017 про встановлення ліміту кредитування, відповідно до умов якого для здійснення операцій з використанням банківської платіжної картки, банк встановлює по рахунку № НОМЕР_1 ліміт кредитування в сумі, на строк та умовах, визначених договором та тарифами банку для тарифного пакету START, на умовах якого обслуговується рахунок, встановлено максимальний ліміт кредитування по рахунку в розмірі 50000 грн. 07.11.2017 між позивачем та відповідачем було укладено анкету для надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «Кредобанк» та Заяву-Договір №262550210750174/980/Р від 05.06.2019, які в сукупності становлять Договір банківського рахунку, який укладений на умовах викладених в Анкеті, Заяві-Договорі та Правилах надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «Кредобанк». 19.11.2018 банком здійснено перерахунок заборгованості по поточному рахунку та віднесено прострочений кредит за договором №О7534224/1 від 07.11.2017. Згідно розрахунку заборгованості по вказаному кредитному договору станом на 18.12.2025 заборгованість ОСОБА_1 становить 42552,45 грн. та складається із: заборгованості за тілом кредиту - 21734 грн.; заборгованості за відсотками - 20818,45 грн. 23.10.2025 позивач звертався до відповідача із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості, однак 08.11.2025 вказана вимога повернулась листом після закінчення терміну зберігання. 
Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.03.2026 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (у письмовому провадженні).
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14.04.2026 розгляд справи відкладено та надано відповідачу час на підготовку та скерування відзиву на позовну заяву.
Сторони у справі про судовий розгляд даного позову повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Повідомлення сторін про розгляд справи було здійснено шляхом скерування судових повідомлень на їх поштову та електронну адреси, а також через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Галицького районного суду м. Львова). 
Відповідач не подала відзиву на позовну заяву та інших заяв до суду від неї не надходило.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які
ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України).
Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 укладено Договір №7534224 від 07.11.2017 про встановлення ліміту кредитування (Автоматичний овердрафт), погоджено Анкету для надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «КРЕДОБАНК» від 07.11.2017 та Заяву-Договір №26255021075017/980 від 07.11.2017 /а.с.46-50/.
Відповідно до п. 1.1. Договору, для здійснення операцій з використанням банківської платіжної картки, банк встановлює по рахунку № НОМЕР_1 ліміт кредитування в сумі, на строк та умовах, визначених цим Договором та тарифами банку для тарифного пакету VIP, на умовах якого обслуговується рахунок.
Відповідно до п. 1.3. Договору, банк встановлює максимальну суму ліміту кредитування по рахунку в розмірі 50000 грн., при забезпеченні клієнтом поступлень коштів на рахунок з джерел, зазначених у п. 1.7 цього Договору за один календарний місяць (протягом перших чотирьох календарних місяців з дати укладення цього Договору), в сумі, що становить або перевищує 2000 грн.
Сукупна вартість кредиту розрахована виходячи із прогнозу використання максимальної суми ліміту кредитування клієнтом протягом 12-ти місяців кредитування.
Згідно п. 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3 Договору, загальні витрати клієнта по кредиту за цим договором становлять 15000 грн., реальна річна процентна ставка 34,49 %, загальна вартість кредиту для клієнта за цим договором становить 65000 грн.
Відповідно до п. 1.7. Договору, поточна сума ліміту кредитування, за наявності обумовлених нижче обсягів надходжень, інших регулярних надходжень на рахунок та тривалості розрахункових періодів, якщо інше не визначено додатками до нього Договору, встановлюється в такій сумі: надходження, інші регулярні надходження на рахунок становлять або перевищують 2000 грн. протягом одного календарного місяця: поточна сума ліміту кредитування - 1000 грн.; надходження, інші регулярні надходження на рахунок становлять або перевищують 15000 грн., протягом одного місяців поспіль, після встановлення першої поточної суми ліміту кредитування: поточна сума ліміту кредитування - 100 % від суми середньомісячних надходжень на рахунок за такі 1 місяці; надходження, інші регулярні надходження на рахунок становлять або перевищують 15000 грн. протягом трьох місяців поспіль, після встановлення першої поточної суми ліміту кредитування: поточна сума ліміту кредитування - 200 % від суми середньомісячних надходжень на рахунок за такі 3 місяців.
Відповідно до п. 1.10. Договору, кредити по цьому Договору видаються банком в межах встановленого по рахунку ліміту кредитування. Протягом дії цього Договору поточна сума ліміту кредитування, не може перевищувати максимальної суми ліміту кредитування.
Відповідно до п. 1.16. Договору, за користування кредитом, отриманими по цьому Договору, клієнт сплачує банку проценти у розмірі 30 (тридцять) % річних, але не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем нарахування процентів.
Відповідно до п. 1.17. Договору, клієнт виконує свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплати процентів, неустойки шляхом перерахування та/або внесення готівкою коштів на рахунок, визначений у п. 1.1 цього Договору.
Незважаючи на інші положення цього Договору та Правил, погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється у наступній черговості: у першу чергу: прострочені платежі по сплаті процентів користування кредитом; прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу); у другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування кредитом; поточні платежі по поверненню кредиту (основного боргу); у третю чергу: прострочені платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені цим Договором; поточні платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені цим Договором; пеня, штрафи та інші види неустойки; дострокові платежі по поверненню Кредиту (основного боргу). Сторони не вправі самостійно змінювати встановлену черговість погашення заборгованості. У випадку надходження від клієнта коштів з призначенням платежу, яке порушує встановлений вище порядок погашення, банк проводить погашення заборгованості клієнта відповідно до положень цього пункту незалежно від вказаного клієнта призначення платежу. Клієнт має право подати заяву про дострокове погашення кредиту (раніше терміну встановленого п. 1.5. Договору), не раніше 0 (днів) робочих днів до запланованої дати дострокового погашення. Дострокове погашення кредиту за цим Договором відбувається шляхом встановлення нульового значення ліміту кредитування, за умови повного погашення клієнтом заборгованості за цим Договором, відповідно до черговості, визначеної п. 1.17. Договору.
Відповідно до п. 1.18. Договору, клієнт зобов`язаний повернути кредитну заборгованість у повному обсязі в терміни, передбачені цим Договором (п. 1.5) та/або в останній день дії трудових (цивільно-правових) відносин з організацією, та/або в інших випадках визначених Правилами та цим Договором, в залежності від того, яка з подій настане раніше. Банк має право в будь-який момент вимагати від клієнта повернути усю суму заборгованості за цим договором, за умови направлення клієнту попередження про це за 30 (тридцять) календарних днів до запланованої дати повернення.
Відповідно до п. 1.19. Договору, Кредитні правовідносини та ліміт кредитування продовжують свою дію на строк, на який був встановлений, якщо жодна із сторін до закінчення строку (п. 1.5. цього Договору) не подала письмових заперечень проти такого продовження/але не довше строку дії Договору пакетного обслуговування (в разі його наявності).
Відповідно до п. 1.21. Договору, клієнт уповноважує та безвідклично доручає банку здійснювати договірне списання банком з усіх його рахунків, відкритих в банку (його відділеннях), грошових коштів спрямовувати їх на погашення заборгованості за кредитом, нарахованими процентами, комісіями, а також можливої неустойки (штрафу, пені) за цим Договором.
Відповідно до п. 1.22. Договору, банк здійснює договірне списання у випадку не надходження від клієнта в строк, визначений цим Договором, платіжного документу про сплату заборгованості за кредитом, нарахованими процентами, комісіями, а також можливої неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до п. 1.23. Договору, у випадку, якщо валюта на поточних рахунках клієнта в банку, є такою ж що і валюта виконання зобов`язань за цим Договором, то договірне списання здійснюється банком на свою користь в сумі, достатній для погашення заборгованості за цим Договором, а у випадку недостатності коштів у всій наявній на рахунку сумі.
Відповідно до п. 1.31. Договору, сторони домовились, що строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені), за Договором, прирівнюються до строку позовної давності встановленої законом для основної вимоги за кредитними правовідносинами.
Відповідно до п. 1.32. Договору, шляхом підписання цього Договору, клієнт підтверджує зокрема, що ознайомився з Правилами, умовами кредитування, діючими Тарифами Банку.
07.11.2017 між банком та клієнтом було укладено Анкету для надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «КРЕДОБАНК» та Заяву-Договір № 26255021075017/980 від 07.11.2017.
Анкета та Заява-Договір в сукупності становлять Договір банківського рахунку, який укладений на умовах викладених в Анкеті, Заяві-Договорі та Правилах надання комплексних банківських послуг фізичним особам у Публічному акціонерному товаристві «КРЕДОБАНК» та згідно якого: банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня, з 07.11.2017 всі рахунки обслуговуються на умовах Тарифного Пакету VIP.
В свою чергу, підписуючи Анкету та Заяву-договір, клієнт підтверджує, що з тарифами банку, Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у Банку та Правилами користування банківськими платіжними картками Банку, інструкцією користувача Системи «КредоДайрект» ознайомлений, їх отримав і згоден їх виконувати.
19.11.2018 банком здійснено перерахунок заборгованості по поточному рахунку та віднесено прострочений кредит за Договором, що підтверджується розрахунком заборгованості, меморіальним ордером та випискою по особовому рахунку № НОМЕР_2 за період з 19.11.2018 по 18.12.2025 /а.с.10-45.
05.06.2019 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено Заяву-Договір № 26255021075017/980 від 05.06.2019 та Додаток від 23.10.2019 до Заяви-договору №26255021075017/980 від 05.06.2019.
Відповідно до додатку від 23.10.2019 до Заяви-договору №26255021075017/980 від 05.06.2019, банк відкриває клієнту рахунок № НОМЕР_2 , валюта: гривня, дата відкриття: 19.11.2018.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.
За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). 
Статтями 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які с несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Однак, відповідач зобов`язання щодо повернення, сплати кредиту та нарахованих інших платежів, у тому числі процентів, не дотримується, тим самим порушив істотні умови кредитного договору. 
У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 18.12.2025 становить 42552,45 грн. та складається із наступного: заборгованість за кредитом – 21734 грн. та заборгованість за відсотками – 20818,45 грн. /а.с. 8/.
23.10.2025 на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про дострокове стягнення заборгованості, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень /а.с. 55-57/. Згідно даної вимоги АТ «Кредобанк» вимагало терміново, протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку, не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити прострочену заборгованість, яка на дату надсилання вимоги становить – 41773,65 грн. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку невиконання даної вимоги АТ «Кредобанк» буде змушений звернутися за захистом своїх порушених прав та законних інтересів до суду. Однак, вимога повернулась відправнику (причина повернення – закінчення встановленого терміну зберігання).
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до вимог ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Вимогами процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування – це процесуальний обов`язок суду.
Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 ЦПК України). У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі
і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 січня 2019 року в справі №127/13957/16-ц (провадження № 61-26417св18) викладена правова позиція, що «за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Відтак, суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно ОСОБА_1 прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань, відповідач не надала суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому позов необхідно задоволити.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3328 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Так, представник позивача просить стягнути витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 4255,25 грн.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження цих обставин суду, крім договору про надання правничої допомоги, також повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
До позову надано копію договору про надання правової допомоги від 11.02.2019, згідно якого правова допомога Акціонерному товариству «КРЕДОБАНК» надається Адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС І ПРАВО» /а.с.65/, довіреність №14132 від 04.12.2025 /а.с.67/ та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Павленко С.В. /а.с.68/.
Разом з тим, позивачем не підтверджено понесення витрат на правову допомогу, а саме: не надано опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат.
Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 4255,25 грн.
Керуючись ст. 4, 526, 530, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст. 81, 128, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, суд - 
в и р і ш и в :
позов Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» заборгованість за кредитним договором №О7534224/1 від 19.11.2018 в розмірі 42552 (сорок дві тисячі п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 45 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» сплачений судовий збір в розмірі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн.
В іншій частині позовних вимог -відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК», ЄДРПОУ 09807862, адреса: 79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78, електронна адреса: office@kredobank.com.ua
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя          Зубачик Н.Б.