СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2026 року Справа № 640/6458/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №640/6458/21 
за позовом ОСОБА_1 
до  Голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України 
Вищого адміністративного суду України
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до Голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України, в якій просив:
1.Визнати дії відповідача Голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративне суду України щодо невидачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці неправомірними.
2.Зобов`язати відповідача видати позивачу довідку, що суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці складає 258131 грн.25 коп. (двісті п`ятдесят вісім тисяч сто тридцять одна гривня 25 коп.), в тому числі посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта -1,25-(2118x50x1.25) 132375 грн; доплата за вислугу років (80%) - 105900; доплата що передбачає допуск до державної таємниці (10%)- 13237 грн 50 коп; доплата за перебування на адміністративній посаді (5%) - 6618 грн 75 коп.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 25.07.1983 по 20.06.1987 працював народним суддею Павлоградського міського народного суду Дніпропетровської області, потім до 29.07.2005 народним суддею, головою Маньківського районного народного суду Черкаської області, виконуючим обов`язки голови, головою Маньківського районного суду Черкаської області, а з 01.08.2005 по 28.08.2018 суддею Вищого адміністративного суду України.
07.08.2018 року Вища рада правосуддя прийняла рішення № 2524/0/15-18 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Вищого адміністративного суду України.
28.08.2018 року на підставі наказу Вищого адміністративного суду України №205-к відраховано ОСОБА_1 зі штату Вищого адміністративного суду України у зв`язку із звільненням його у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №2524/0/15-18 від 07 серпня 2018 року
З серпня 2018 року позивач отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди судді Вищого адміністративного суду України.
В січні 2020 року, потім в липні 2020 року і в січні 2021 року ліквідаційною комісією Вищого адміністративного суду України було видано довідки про судівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, з яких вбачається, що посадовий оклад станом на 1.01.2020 року, на 1.07.2020 року і 1.01.2021 року довідка № 24 від 18.01.2021 року становить -37836,00 грн. із застосуванням коефіцієнта 1,2 для судді вищого спеціалізованого суду, а також 80% доплати за вислугу років- 30268,80 грн. доплата за посаду секретаря судової палати 5% -1891,80 грн доплата що передбачає допуску до державної таємниці 10%- 3783,60 грн.
Позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України щодо видачі довідок і отримав довідку №32 від 13.01.2020 року, після повторного звернення отримав довідку №105 від 04.08.2020 року і в подальшому довідку №24 від 18.01.2021 року, в яких грошове забезпечення судді обраховано згідно п.п.6,7 Положень Розділу XI1 “Прикінцевих та перехідних положень” Закону України № 1402-УІІІ “Про судоустрій і статус суддів”.
Не погодившись з зазначеними розмірами, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що наказом Вищого адміністративного суду України від 28.10.2018 №205-к суддю Вищого адміністративного суду України ОСОБА_1 відраховано зі штату суду у зв`язку із звільненням його у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 07.08.2018 №2524/0/15-18.
18.01.2020 Вищим адміністративним судом України ОСОБА_1 видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №24, згідно з якою суддівську винагороду обчислено на підставі положень статті 133 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 07.07.2010 №2453-VI (з врахуванням рішення Конституційного суду України від 04.12.2018 №11-р/2018 та положень Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 06.12.2016 №1774-VIII щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів).
10.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України із заявою про надання довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Розмір суддівської винагороди позивач просив визначити відповідно до положень Закону України “Про судоустрій і статус судців” від 02.06.2016 №1402-VIII (далі- Закон №1402-VIII).
Листом Вищого адміністративного суду України від 24.02.2021 №55/12-14/21 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для видачі Вищим адміністративним судом України довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду відповідно до Закону №1402-VIII.
Видати позивачеві іншу довідку з іншим обрахунком посадового окладу, аніж визначеного Законом № 2453-VI, за відсутності законодавчо встановленого порядку такого обрахунку відповідно до Закону №1402-VIII, Вищий адміністративний суд України не має можливості. Так, Вищий адміністративний суд України як орган державної влади не може самовільно визначати порядок обрахунку будь-яких складових суддівської винагороди, який не передбачений діючим законодавством.
Відповідач зауважив, що Вищий адміністративний суд України не є вищим спеціалізованим судом відповідно до положень Закону №1402-VIII; на даний момент перебуває у стані ліквідації, при цьому до припинення діяльності статус структура, повноваження, порядок роботи, права, обов`язки, гарантії суддів цих судів визначаються Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI.
На думку відповідача, при проведенні розрахунку позивачем помилково взято за основу прожитковий мінімум для працездатних осіб на рівні 2118 гривень. Так, абзацом 5 статті 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, встановлено у розмірі 2102 гривні.
Крім того, позивач при обрахунку суддівської винагороди відповідно до положень Закону №1402-VIII помилково застосував регіональний коефіцієнт 1,25. Так, відповідно до положень частини десятої статті 135 Закону №1402-VIII суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу. Зазначені положення Закону №1402-VIII є чинними та неконституційними не визнавались.
Враховуючи зазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 22-26).
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду” №2825-ІХ, визначено Ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.
На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399, матеріали даної адміністративної справи передано на розгляд до Сумського окружного адміністративного суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Сумського окружного адміністративного суду, дана справа передана судді Прилипчуку О.А.
Ухвалою суду від 28.03.2026 прийнято справу до свого провадження, розгляд адміністративної справи №640/6458/21 розпочато спочатку зі стадії відкриття провадження у справі та проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Відповідачем подано додаткові пояснення, в яких зазначено, що станом на час подання додаткових пояснень законодавцем врегульовані питання щодо порядку і способу обрахунку довічного грошового утримання суддів у відставці Вищого адміністративного суду України. Крім цього, позивачем у січні 2024 року подано відповідну заяву до Верховного Суду про отримання довідки для обрахунку довічного грошового утримання судді у відставці на виконання вищезазначених норм закону та 23.01.2024 року Верховним Судом позивачу видано довідку №376/0/2-24, у якій, у повній мірі відображені відомості, що співмірні з позовними вимогами заявника. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 40-42).
Ухвалою суду від 07.05.2026 залучено до участі у розгляді адміністративної справи №640/6458/21 як другого відповідача - Вищий адміністративний суд України.
29.05.2026 Вищим адміністративним судом України подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що законодавцем врегульовані питання щодо порядку і способу обрахунку довічного грошового утримання суддів у відставці Вищого адміністративного суду України. Крім цього, позивачем у січні 2024 року подано відповідну заяву до Верховного Суду про отримання довідки для обрахунку довічного грошового утримання судді у відставці на виконання вищезазначених норм закону та 23.01.2024 року Верховним Судом позивачу видано довідку №376/0/2-24, у якій, у повній мірі відображені відомості, що співмірні з позовними вимогами заявника. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 має статус судді у відставці Вищого адміністративного суду України (а.с. 10).
Позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу довідки відповідно до частини 2, 3 статті 135 Закону України № 1402-VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" (а.с. 11).
Листом № 55/12-14/21 від 24.02.2021 відповідачем повідомлено, що оскільки ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VІІІ базовий розмір посадових оскадів суддів ліквідованих вищих спеціалізованих судів (як судів касаційної інстанції) не визначений, оскільки діяльність таких судів цим законом не передбачена, а тому видати довідку суддям Вищого адміністративного суду України у відставці із зазначенням посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду відповідно до Закону № 1402-VІІІ не вбачається за можливе (а.с. 12-13).
Не погодившись з відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На час звільнення позивача у відставку правовідносини щодо виплати суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання регулювалися положеннями Закону № 1402-VIII і Закону № 2453-VI.
Пункт 25 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII встановлював, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Тобто, на момент звільнення позивача у відставку розмір щомісячного довічного грошового утримання судді залежав від проходження кваліфікаційного оцінювання та відпрацювання на посаді судді щонайменше трьох років з дня прийняття щодо судді відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В залежності від наведених обставин правовідносини щодо визначення розміру довічного грошового утримання судді регулювалися Законом № 2453-VI або Законом № 1402-VIII.
Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
В пункті 16 вказаного Рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Конституційним Судом України зазначено, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.
Таким чином судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.
У зв`язку із наведеним Конституційний Суд України дійшов висновку, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Конституційний Суд України у Рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020 вказав на те, що запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.
Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці і жоден інший закон не регулює це питання, в тому числі й Закон № 2453-VI.
Таким чином, з 19.02.2020 правовідносини щодо виплати щомісячного довічного грошового утримання судді регулюється виключно Законом № 1402-VIII, а застосування різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів суперечить положенням частини першої статті 126 Конституції України.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01.04.2024 №320/5754/23.
Суд зазначає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (частина четверта статті 142 Закону № 1402-VIII).
Згідно із частиною першою статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Частиною другою статті 135 Закону №1402-VIII визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII, додатково застосовується регіональний коефіцієнт 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб (частина четверта статті 135 Закону № 1402-VIII).
При цьому, суд зазначає, що в спірних правовідносинах суддівська винагорода для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці повинна визначатись з врахуванням розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду з огляду на таке.
До набрання чинності Законом України від 02.06.2016 № 401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» та Закону № 1402-VIII систему судів загальної юрисдикції складали: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) вищі спеціалізовані суди; 4) Верховний Суд України (частина друга статті 17 Закону № 2453-VI).
Згідно із частиною другою статті 31 Закону № 2453-VI вищими спеціалізованими судами були: Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України.
Разом з тим, для створення більш ефективної моделі системи судоустрою, приведення її у відповідність із конституційними змінами, Верховною Радою України був прийнятий Закон № 1402-VIII, згідно із частиною третьою статті 17 якого систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд. Для розгляду окремих категорій справ відповідно до цього Закону в системі судоустрою діють вищі спеціалізовані суди.
При цьому, принципи його побудови (територіальності, спеціалізації та інстанційності) залишились незмінними.
Наведене свідчить, що як Законом № 2453-VI, так і Законом № 1402-VIII в системі судоустрою передбачені вищі спеціалізовані суди, базисом для утворення яких є принцип спеціалізації, сутність якого полягає в утворенні в системі судоустрою підсистем судових органів, уповноважених вирішувати справи певних категорій.
При цьому, як було зазначено вище, в силу вимог частини другої статті 31 Закону № 2453-VI ВАСУ був вищим спеціалізованим судом, а відтак, суддівська винагорода для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці для перерахунку пенсії позивача повинна визначатись з врахуванням базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду, визначеного пунктом 2 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII.
Після рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. Закон № 1402-VIII встановлює суддівську винагороду для суддів вищих спеціалізованих судів та імперативно закріплює, що суддівська винагорода регулюється лише цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами (стаття 135 Закону № 1402-VIII).
За таких обставин, позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи з посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду, передбаченого Законом № 1402-VIII, оскільки чинне законодавство не передбачає іншого.
Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 у справі №620/1116/20, постановах від 01.04.2024 у справі №320/5754/23, від 27.11.2023 у справі №640/16655/21, від 01.04.2024 у справі №320/5754/23.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про те, що відмова відповідача видати позивачу довідку має наслідком втручання у право на отримання ним щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі, встановленому чинним законодавством, а саме Законом № 1402-VIII, і таке втручання у право позивача не має жодної підстави в національному законодавстві, що свідчить про порушення принципу правової визначеності, як складової верховенства права.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 17 Закону № 1402-VIII єдність системи судоустрою забезпечується єдиним статусом суддів. Згідно з частиною другою статті 52 Закону № 1402-VIII судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.
Підсумовуючи зазначене, суд дійшов висновку, що оскільки позивач обіймав посаду судді Вищого спеціалізованого суду, звільнився у відставку та має статус судді у відставці, він має право на відповідні гарантії, встановлені Законом № 1402-VIII для судді вищого спеціалізованого суду, зокрема на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (частина четверта статті 142 Закону № 1402-VIII) відповідно до базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду з відповідними коефіцієнтами та доплатами (частини третя п`ята статті 135 Закону № 1402-VIII), а не касаційного суду у складі Верховного Суду.
Суд звертає увагу на те, що законодавець з метою приведення положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у відповідність до рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, а також усунення інституційного дуалізму щодо подальшого функціонування найвищої інстанції судової гілки влади в Україні Верховного Суду, врегулювання питання продовження суддівської кар`єри для суддів Верховного Суду України та суддів вищих спеціалізованих судів 21.11.2023 прийняв Закон України № 3481-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 щодо забезпечення безперервності здійснення правосуддя найвищим судом у системі судоустрою України», який набрав чинності 27.12.2023 та яким розділ XII «Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було доповнено, зокрема пунктом 14-4, абзацом другим якого визначено, що судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищого господарського суду України, Вищого адміністративного суду України, яким призначено розмір щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», мають право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у порядку та розмірі, визначених частиною третьою статті 142 цього Закону, виходячи з розміру суддівської винагороди, що обчислюється з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду.
На підставі викладеного, суд вважає, що відмова відповідача у виданні позивачу вказаної довідки є протиправною і порушує право позивача на отримання довічного грошового утримання у належному розмірі, а тому позовні вимоги у наведеній частинні позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню в редакції: зобов`язання Вищий адміністративний суд України видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді вищого спеціалізованого суду з відповідними коефіцієнтами та доплатами, визначеними в статті 135 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача видати позивачу довідку, з конкретними складовими, а саме, що суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці складає 258131 грн.25 коп. (двісті п`ятдесят вісім тисяч сто тридцять одна гривня 25 коп.), в тому числі посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта -1,25-(2118x50x1.25) 132375 грн; доплата за вислугу років (80%) - 105900; доплата що передбачає допуск до державної таємниці (10%)- 13237 грн 50 коп; доплата за перебування на адміністративній посаді (5%) - 6618 грн 75 коп., суд зазначає наступне.
Так, суд наголошує, що не може підміняти державний орган та здійснювати його функцію щодо обрахунку суддівської винагороди, та складових доплат до неї, що є дискреційними повноваженнями відповідача.
Крім того, предметом розгляду по справі є саме правомірність відмови у видачі довідки щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи з розміру суддівської винагороди, що обчислюється з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду.
Відповідачем не досліджувався конкретний розмір посадового окладу та надбавок судді у відставці, оскільки фактично заперечувалося право на отримання позивачем наведеної довідки.
Також, суд наголошує, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити, так як вони є передчасними.
Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України, Вищого адміністративного суду України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Вищого адміністративного суду України у видачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду працюючого судді для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді вищого спеціалізованого суду з відповідними коефіцієнтами та доплатами.
Зобов`язати Вищий адміністративний суд України (01029, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корпус 5, код ЄДРПОУ 33235788) видати ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді вищого спеціалізованого суду з відповідними коефіцієнтами та доплатами, визначеними в статті 135 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».
В задоволенні інших позовних вимог- відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя   О.А. Прилипчук