Справа № 199/8048/25
(2/199/685/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

06.05.2026 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
за участю секретаря Попружко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєва Наталя Сергіївна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєва Наталя Сергіївна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
В обґрунтуванні позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який є дідом позивача. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли в рівних частках по 1/2 його сини: ОСОБА_2 (дядько позивача) та ОСОБА_4 (батько позивача, який прийняв спадщину, але не отримав свідоцтво про спадщину за законом), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 22.10.2024 року державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С., реєстровий №3-2097. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 17.01.2023 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №279.
Відповідно до свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 , виданого 23.01.1990 року, актовий запис №134, батьком позивача є ОСОБА_4 .
Із метою вступу у спадщину та оформлення прав спадкоємця після смерті батька на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яку на праві спадщини прийняв батько позивача, ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Четвертої дніпровської нотаріальної контори Шугаєвої Н.С..
Однак, постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. від 23.01.2025 року, ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено, оскільки у нотаріуса немає змоги визначити офіційно зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також коло осіб, які проживали зі спадкодавцем на момент смерті, бо відповідно до довідки відділу формування та ведення реєстру територіальної громади ДМР № 14/5-14449 від 18.10.2024 року, картотека з питань реєстрації осіб АДРЕСА_2 у розпорядження Департаменту не передавалася та роз`яснено право на звернення до суду із заявою про визначення місця відкриття спадщини.
Із метою з`ясування місця проживання померлого ОСОБА_4 , було направлено запит до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу обліку проживання фізичних осіб. Відповідно до відповіді № 14/5-878 інформація про місце реєстрації відсутня, у зв`язку із знаходженням адреси реєстрації померлого в приватному секторі м. Дніпра.
У подальшому, рішенням Амур-Нижньодніпровського суду міста Дніпропетровська від 10.03.2025 року встановлено факт, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , є Дніпропетровська область, м.Дніпро, Амур-Нижньодніпровський район м.Дніпра.
Позивач вказує, що відповідно до свідоцтва про смерть  ОСОБА_4 , серії НОМЕР_1 , виданого 17.01.2023 Соборним відділом ДРАЦС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), актовий запис №279, батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 помер у Дніпропетровській області, м. Дніпро.
Як зазначає позивач, він має намір оформити спадщину, яка залишилася після смерті батька, однак через відсутність необхідних документів зробити це в позасудовому порядку шляхом оформлення спадщини у нотаріуса немає можливості.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті батька, право власності на спадкове нерухоме майно, а саме: частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шестіріков Андрій Васильович у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, зазначив, що позовні вимоги підтримує і та просить задовольнити у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовні заяві. 
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлений був належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Надавав заяву про ознайомлення із матеріалами справи та про відкладення судового засідання із метою надання відзиву на позовну заяву. У подальшому у судове засідання не з`являвся, будь-яких заяв, клопотань чи відзиву на позов, не надавав. 
Третя особа державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєва Наталя Сергіївна у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку, надала заяву про розгляд справи у її відсутності та ухвалення рішення відповідно до вимог діючого законодавства..
Дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали спадкової справи після ОСОБА_4 , суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який є дідом позивача. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли в рівних частках по 1/2 його сини: ОСОБА_2 (дядько позивача) та ОСОБА_4 (батько позивача, який прийняв спадщину, але не отримав свідоцтво про спадщину за законом), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим на ім`я відповідача ОСОБА_2 , 22.10.2024 року державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С., реєстровий №3-2097 (а.с.13). 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , який є батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 17.01.2023 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №279 (а.с.10).
Відповідно до свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 , виданого 23.01.1990 року, актовий запис №134, батьком позивача зазначений ОСОБА_4 (а.с.8).
Із метою вступу у спадщину та оформлення прав спадкоємця після смерті батька на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яку в порядку спадкування прийняв батько позивача, ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Четвертої дніпровської нотаріальної контори Шугаєвої Н.С..
Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. від 23.01.2025 року ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено, оскільки у нотаріуса немає змоги визначити офіційно зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також коло осіб, які проживали зі спадкодавцем на момент смерті. Так, відповідно до довідки відділу формування та ведення реєстру територіальної громади ДМР № 14/5-14449 від 18.10.2024 року, картотека з питань реєстрації осіб АДРЕСА_2 у розпорядження Департаменту не передавалася, тому роз`яснено право на звернення до суду із заявою про визначення місця відкриття спадщини (а.с.11,12).
Із метою з`ясування місця проживання померлого ОСОБА_4 , було направлено запит до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу обліку проживання фізичних осіб. Відповідно до відповіді № 14/5-878 від 30.01.2023 року, інформація про місце реєстрації відсутня, у зв`язку із знаходженням адреси реєстрації померлого в приватному секторі м. Дніпра (а.с.15).
Рішенням Амур-Нижньодніпровського суду міста Дніпропетровська від 10.03.2025 року встановлено факт, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , є Дніпропетровська область, м.Дніпро, Амур-Нижньодніпровський район м.Дніпра (а.с. 57,58).
Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , серії НОМЕР_1 , виданого 17.01.2023 Соборним відділом ДРАЦС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), актовий запис №279, батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 помер у Дніпропетровській області, м. Дніпро (а.с.10).
Як вбачається з матеріалів спадкової справи №26/2023, позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, яка залишилася після смерті батька. Окрім позивача інші спадкоємці із заявами не зверталися, заповіт від імені спадкодавця відсутній (а.с.42-62).
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Як передбачено ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно із ч.1ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частиною 3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до положень ч.1ст.1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом із тим, ч. 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
У той же час, ч. 5 ст. 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Так, згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Витрати по справі суд вважає покласти на рахунок сторони, що їх понесла.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 27, 30, 43, 51, 81, 82, 89, 127, 136, 141, 74-177 ЦПК України, ст. ст. 16, 321, 373, 392, 1216, 1218, 1225, 1233, 1268, 1270, 1297, 1299 ЦК України, суд, -
У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєва Наталя Сергіївна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати покласти на сторону, яка їх понесла.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 

Третя особа: державний нотаріус четвертої дніпровської нотаріальної контори Шугаєва Наталя Сергіївна: 49023, м. Дніпро, вул. Радистів, буд. 8

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя        Л.Г. Якименко