П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/22759/25	
Перша інстанція: суддя Марин П.П.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Єщенка О.В., 
Казанчук Г.П. 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ПФУ в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2025р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ГУ ПФУ в Херсонській області, в якому просила:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 при обчисленні пенсії за віком періоду роботи в колгоспі з 12.08.1987р. по 18.09.1988р.;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі «Победа» (с.Корніївка Веселівського району Запорізької області) з 12.08.1987р. по 18.09.1988р. згідно з записом в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 1.09.1987р., та здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням проведених виплат.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що відповідно до наданої копії трудової книжки НОМЕР_1 та довідки Державного архіву в Запорізькій області від 6.03.2025р. за №05-07/Ш-354 позивачка працювала в колгоспі «Победа».
Позивачці призначено та виплачується пенсія за віком з 3.04.2025р. відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В подальшому позивачка звернулась до пенсійного органу про перерахунок пенсії у зв`язку із допризначенням.
Проте, листом від 8.05.2025р. за №3650-2972/Ш-02/8-2100/25 ГУ ПФУ в Херсонській області повідомило її про те, що «… До заяви надано, зокрема, довідку Державного архіву Запорізькій області від 06.03.2025 №05-07/Ш-354 (далі - довідка від 06.03.2025 №05-07/Ш-354) про роботу в колгоспі, в якій зазначено, що документи з особового складу (в тому числі книги обліку вихододнів, особові рахунки) колгоспу “Победа” за 1987 - 1988 рр. на зберігання до Державного архіву Запорізької області не надходили, у зв`язку з чим надати архівні довідки про заробітну плату, кількість фактично відпрацьованих вихододнів немає можливості. Оскільки в трудовій книжці НОМЕР_1 від 01.09.1987 року та довідці від 06.03.2025 №05-07/Ш-354 відсутні відомості щодо встановленого та фактично відпрацьованого часу роботи, як передбачено статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи в колгоспі з 12.08.1987 по 18.09.1988 не зараховано до страхового стажу».
Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, вважаючи дії пенсійного органу незаконними, позивачка звернулася до суду із даним позовом. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 при обчисленні пенсії за віком періоду роботи в колгоспі з 12.08.1987р. по 18.09.1988р.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі «Победа» (с.Корніївка Веселівського району Запорізької області) з 12.08.1987р. по 18.09.1988р., згідно з записом в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 1.09.1987р., та здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням проведених виплат.
Стягнуто з бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96грн.
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Херсонській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність, а тому посилання пенсійного органу як на підставу для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивачки періоду роботи в колгоспі з 12.08.1987р. по 18.09.1988р., з підстав відсутні відомостей щодо встановленого та фактично відпрацьованого часу роботи є протиправним та незаконним.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду справи, що 10.03.2025р. ОСОБА_1 звернулась із заявою до територіального органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За результатами розгляду заяви позивачці була призначена та виплачується пенсія за віком з 3.04.2025р.
В подальшому, ОСОБА_1 звернулась із заявою через веб - портал електронних послуг Пенсійного фонду України про перерахунок пенсії у зв`язку із допризначенням.
Проте, листом від 8.05.2025р. за №3650-2972/Ш-02/8-2100/25 ГУ ПФУ в Херсонській області повідомило позивачку про те, що «… До заяви надано, зокрема, довідку Державного архіву Запорізькій області від 06.03.2025 №05-07/Ш-354 (далі - довідка від 06.03.2025 №05-07/Ш-354) про роботу в колгоспі, в якій зазначено, що документи з особового складу (в тому числі книги обліку вихододнів, особові рахунки) колгоспу “Победа” за 1987 - 1988 рр. на зберігання до Державного архіву Запорізької області не надходили, у зв`язку з чим надати архівні довідки про заробітну плату, кількість фактично відпрацьованих вихододнів немає можливості. Оскільки в трудовій книжці НОМЕР_1 від 01.09.1987 року та довідці від 06.03.2025 №05-07/Ш-354 відсутні відомості щодо встановленого та фактично відпрацьованого часу роботи, як передбачено статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи в колгоспі з 12.08.1987 по 18.09.1988 не зараховано до страхового стажу».
Позивачка вважаючи вказані дії пенсійного органу протиправними, звернулась в суд із даним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність дій та рішень пенсійного органу у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами ст.46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Відповідно до ст.56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
За правилами ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону №1788-ХІІ, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993р. №637 (надалі - Порядок №637), за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Аналізуючи вищевказане, судова колегія зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція неодноразово виснувалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29 березня 2023р. у справі №360/4129/20, від 12 вересня 2022р. у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020р. у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020р. у справі №550/927/17, від 16 червня 2020р. у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020р. у справі №359/2076/17.
Як вбачається і матеріалів справи, а саме із наданої копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка була видана ОСОБА_1 , що згідно запису №1 від 12.08.1987р., позивачку прийнято в члени колгоспу «Победа» Веселівського району Запорізької області на посаду головного гідротехніка, записи №2-3, згідно яких позивач звільнена від займаної посади у зв`язку з обранням головою профспілки колгоспу та запис №4 від 18.09.1988р. про звільнення з посади за власним бажанням. 
Відповідно до довідки Державного архіву Запорізькій області від 6.03.2025р. №05-07/Ш-354 документи з особового складу (в тому числі книги обліку вихододнів, особові рахунки) колгоспу «Победа» за 1987 - 1988р. на зберігання до Державного архіву Запорізької області не надходили.
Тобто, з обставин, які не залежать від волі позивачки, вона позбавлена можливості отримати уточнюючу довідку про встановлений мінімум трудової участі або про кількість відпрацьованих вихододнів. 
Проте, об`єктивна неможливість підтвердження додаткових відомостей не може нівелювати чи ставити під сумнів належним чином оформлені записи в Трудовій книжці. Право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування певних документів, відсутніх не з вини такої особи, збереження яких не може нею контролюватись, тому на цю особу не може покладатись відповідальність за їх збереження.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що записи в трудовій книжці серії НОМЕР_1 про роботу позивачки в колгоспі "Победа" скріплені печаткою та підписом відповідальної особи, а також містять посилання на накази, відповідно до яких їх внесення. 
До того ж, матеріалах справи відсутні відомості про невиконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі без поважних причин.
Враховуючи вищевказане, а також враховуючи те, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність, судова колегія вважає, що посилання пенсійного органу як на підставу для відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з в колгоспі з 12.08.1987р. по 18.09.1988р., з підстав відсутні відомостей щодо встановленого та фактично відпрацьованого часу роботи є необґрунтованим.
Отже, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що пенсійним органом протиправно відмовлено позивачці у зарахуванні спірного періоду.
Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026р. – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України. 

Головуючий: Ю.М. Градовський 

Судді: О.В. Єщенко 

Г.П. Казанчук