ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
08.06.2026	Справа № 910/3255/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи 
за позовом Дубечненської сільської ради (44412, Волинська обл., Ковельський р-н, с. Дубечне, вул. Незалежності, 20, ідентифікаційний код 04332940)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАДЖОРІСТА" (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9, ідентифікаційний код 44876120)
про стягнення 46 847, 57 грн,

Представники сторін: не викликались 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дубечненська сільська рада (далі – позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАДЖОРІСТА" (далі – відповідач) про стягнення 46 847, 57 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов укладених між сторонами договорів закупівлі №79 від 23.02.2024 та №289 від 16.07.2024 позивачем були оплачені та отримані талони на бензин А-95, однак відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, не забезпечивши фактичний відпуск попередньо оплаченого товару на АЗС, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення 41 114, 00 грн попередньої оплати, 2 919, 80 грн інфляційних втрат, 1 169, 21 грн 3% річних та 1 644, 56 грн штрафу.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
Вказана ухвала була доставлена до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю "МАДЖОРІСТА" 31.03.2026 о 12:18 год., що підтверджується відповідним повідомленням про доставлення процесуального документа.
Частиною 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до ст. 120 Господарського процесуального кодексу України.
У відповідності до вимог статей 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.
У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив.
23.02.2024 між Дубечненською сільською радою Ковельського району Волинської області (далі – покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СИНЕРГІЯ СИСТЕМ" (нове найменування – Товариство з обмеженою відповідальністю "МАДЖОРІСТА") (далі – постачальник) укладено договір про закупівлю №79 (далі – договір №79), відповідно до умов пункту 1.1. якого постачальник приймає на себе зобов`язання передати покупцю у власність товар, а покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар: бензин автомобільний А-95 (у талонах), дизельне паливо (у талонах), (ДК 021:2015:09130000-9 Нафта і дистиляти).
Асортимент, кількість та ціна товару, що підлягає поставці за цим договором, зазначається в Специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (Додаток №1) та становить: бензин А-95 (в талонах) 7990л); дизельне паливо (в талонах) 6440 л. Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (талонами номіналом по 10, 20 літрів)
на отримання товару відповідно "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 р. (пункт 1.2. договору №79).
Талони – документи внутрішнього обігу на отримання товару відповідно до "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 р. талони є товарно-розпорядчими документами на товар, на підставі яких здійснюється видача товару протягом строку дії талону за місцем знаходження товару (АЗС) та не є розрахунковим чи платіжним засобом (пункт 1.3. договору №79).
Відповідно до пункту 2.3. договору №79 відпуск товару здійснюється за талонами постачальника, безпосередньо на автомобільних заправних станціях (далі - АЗС), що обслуговують талони постачальника, окремими партіями згідно потреб замовника шляхом обміну талону на товар в кількості та асортименті зазначених в талоні. Талон виготовляється на паперовому носії. Містить емблему торгової марки, вказівку на вид (марку) товару та номінал. На талон нанесено штрихкод, строк дії, голографічне зображення та/або інші ступені захисту.
Згідно з пунктами 3.1., 3.2 договору №79 отримання товару за цим договором здійснюється на умовах АЗС постачальника. Після погодження сторонами асортименту, кількості та ціни товару (товарної партії) постачальник надає за видатковою накладною покупцю талони, у кількості, номіналом та на асортимент, що відповідає кількості товару відображеній у відповідній накладній. Передача покупцю талонів на пальне здійснюється за місцезнаходженням офісу постачальника уповноваженій на отримання особі покупця. Факт передачі талонів на пальне від постачальника покупцю підтверджується підписанням сторонами видаткової накладної на товар.
У відповідності до пункту 3.3. договору №79 покупець на автозаправних станціях постачальника, вказаних у Додатку № 2 до цього договору, обмінює талони постачальника на товар в асортименті та кількості, що зазначені на талонах, одержаних від постачальника.
За умовами пункту 3.4. договору №79 термін дії талонів на пальне повинен становити не менше 12 місяців. Постачальник зобов`язується фактично видати покупцю товар лише протягом терміну дії талонів на пальне. Протерміновані талони на строк не більше 30 календарних днів, підлягають заміні протягом 3 робочих днів після одержання постачальником письмової вимоги покупця. Заміна талонів у зв`язку з закінченням строку їхньої дії здійснюється лише один раз. У випадку неотримання Покупцем товарів протягом строку дії талонів на пальне, що видані взамін протермінованих, наступна заміна з причини протермінування постачальником не здійснюється.
Ціна цього договору складає 672 149, 40 грн, у т.ч. ПДВ (20%) 112 024,90 грн, відповідно до Специфікації (пункт 4.2. договору №79).
Пунктом 7.2. договору №79 погоджено, що за не поставку, несвоєчасну поставку або недопоставку товару постачальник має право сплатити замовнику пеню в розмірі 0,1 % від вартості непоставленого, несвоєчасно поставленого або недопоставленого товару за кожний день прострочення поставки, а за прострочення понад 30 днів додатково штраф у розмірі 4 % від вказаної суми товару.
Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками обох сторін, скріплюється печатками сторін (за наявності) і діє до 31 грудня 2024 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (пункт 12.1. договору №79).
На виконання умов договору №79 сторонами підписано видаткові накладні №1642 від 02.07.2024 на суму 33 540, 00 грн, №1627 від 02.07.2024 на суму 36 106, 00 грн, №2203 від 03.09.2024 на суму 161 527, 60 грн, №2820 від 05.12.2024 на суму 36 538, 00 грн, №461 від 05.03.2024 на суму 261 530, 20 грн.
Водночас, 16.07.2024 між Дубечненською сільською радою Ковельського району Волинської області (далі – покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СИНЕРГІЯ СИСТЕМ" (далі – постачальник) укладено договір про закупівлю №289 (далі договір №289), за умовами пункту 1.1. якого постачальник приймає на себе зобов`язання передати покупцю у власність товари, а покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар. Найменування товару: ДК 021:2015 – 09130000-9 – Нафта і дистиляти (Бензин А-95). Одиниця вимірювання: літр. Кількість: 1250 літрів згідно накладних на товар. Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997.
Розділом 3 договору №289 погоджено, що ціна 1 літра товару: згідно накладних на товар. Загальна сума договору: 70 000, 00 грн, у тому числі ПДВ.
У розділі 5 договору №289 встановлено умови поставки товару: строк поставки товару – до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки). Місце поставки (передачі) товару: передача покупцю товару за цим договором здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-картки. Скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у картці об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати покупцю товар іншої марки чи в кількості, меншій, ніж зазначено в скретч-картці.
Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони). Даний договір діє до 31.12.2024 (розділ 10 договору №289).
На виконання умов договору №289 сторонами підписано видаткову накладну №2821 від 05.12.2024 на суму 28 000,00 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, і не спростовано відповідачем, за договорами №79 та №289 позивачем були оплачені та отримані талони на такі партії пального (бензин А-95): від 05.03.2024 №461 - 40 літрів на суму 1 924, 00 грн; від 17.07.2024 №1796 - 100 літрів на суму 5 600,00 грн (талони номіналом 10 л A-95 Запоріжжя, коди: 3035 2600 0590-0599); від 05.12.2024 №2820 - 100 літрів на суму 5 590,00 грн; від 05.12.2024 №2821 - 500 літрів на суму 28 000,00 грн (талони номіналом 15 л A-95 Україна, коди: 3031 1239 3410-3429) загальною вартістю 41 114, 00 грн.
Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача у спірний період претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору.
Втім, як зазначає позивач, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за обома укладеними договорами, не забезпечивши фактичний відпуск попередньо оплаченого товару на АЗС, на підтвердження чого позивачем надано акти про фіксацію неробочого пункту АЗС ТОВ "СИНЕРГІЯ СИСТЕМ" від 01.04.2025 та від 28.05.2025, а також невикористані скретч-картки у кількості 50 шт. 
Позивач звертався до відповідача з листом-претензією № 413/02.05/2-25 від 03.04.2025, в якій просив повернути кошти за придбання товару (бензин А-95).
Вказаний лист-претензія був повернутий на адресу відправника з причини "адресат відсутній за вказаною адресою" (копія поштового конверту наявна у матеріалах справи), що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення 41 114, 00 грн оплати за непоставлений товар, а також 1 644,56 грн штрафу, 2 919,80 грн інфляційних втрат та 1 169,21 грн 3% річних .
Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж статті унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України встановлений обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Умовами підпунктів 3.1. – 3.4. договору №79 передбачено, що отримання товару за цим договором здійснюється на умовах АЗС постачальника. Термін дії талонів на пальне повинен становити не менше 12 місяців. Постачальник зобов`язується фактично видати покупцю товар лише протягом терміну дії талонів на пальне. Протерміновані талони на строк не більше 30 календарних днів, підлягають заміні протягом 3 робочих днів після одержання постачальником письмової вимоги покупця. Заміна талонів у зв`язку з закінченням строку їхньої дії здійснюється лише один раз. У випадку неотримання покупцем товарів протягом строку дії талонів на пальне, що видані взамін протермінованих, наступна заміна з причини протермінування постачальником не здійснюється.
За умовами розділу 5 договору №289 строк поставки товару – до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки). Місце поставки (передачі) товару: передача покупцю товару за цим договором здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-картки. Скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у картці об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати покупцю товар іншої марки чи в кількості, меншій, ніж зазначено в скретч-картці.
В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.
Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Тобто, вказана норма передбачає як безпосереднє встановлення строку (терміну) виконання зобов`язання, так і визначення цього строку вказівкою на певну подію, яка неминуче має настати.
Отже, за умовами вищевказаних договорів обов`язок продавця передати покупцю товар виникає у момент пред`явлення талону/скретч-картки на заправку паливом до закінчення терміну дії довірчого документу (талону/скретч-картки).
Втім, як встановлено судом, відповідач за договорами №79 та №289 свої зобов`язання в частині відпуску товару на суму 41 114, 00 грн не виконав.
При цьому, частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.
Визначене право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.
Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 Цивільного кодексу України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи що факт здійснення позивачем попередньої оплати товару та відсутність факту поставки товару (відпуску товару на АЗС постачальника) підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 41 114, 00 грн.
Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. 
Пунктом 7.2. договору №79 встановлено, що за не поставку, несвоєчасну поставку або недопоставку товару постачальник має право сплатити замовнику пеню в розмірі 0,1 % від вартості непоставленого, несвоєчасно поставленого або недопоставленого товару за кожний день прострочення поставки, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково штраф у розмірі 4 % від вказаної суми товару.
Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення поставки товару, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та умов пункту 7.2. договору №79 позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача штраф у розмірі 4% від суми прострочення – в сумі 1 644, 56 грн.
Окрім того, оскільки відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем нараховано 3% річних у розмірі 1 169, 21 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 919, 80 грн за період з 04.04.2025 по 15.03.2026.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові №910/12604/18 від 01.10.2019 та Верховний Суд України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010).
Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог в цій частині – в сумі 196, 71 грн, оскільки позивачем здійснено нарахування на загальну суму боргу за договорами №79 та №289, в той час як умови договору №289 взагалі не передбачають відповідальності постачальника у вигляді стягнення штрафу.
Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, суд встановив, що такий є арифметично невірним, за розрахунком суду у межах заявленого періоду прострочення з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 2 486, 82 грн.
В той же час, за результатами перевірки наданого розрахунку 3% річних, суд дійшов висновку про те, що він є арифметично вірним, обґрунтованим та здійснений у відповідності до приписів чинного законодавства.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів поставки товару у повному обсязі або доказів повернення позивачу здійсненої попередньої оплати, як і не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.
Приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.
На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
З огляду на положення Закону України "Про судовий збір", оскільки позивач звернувся до суду з позовом в електронній формі через підсистему "Електронний суд", розмір судового збору за подання позивачем до Господарського суду міста Києва вказаної позовної заяви має визначатись з урахуванням наведених приписів.
Однак, при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір без урахування коефіцієнту 0,8.
Враховуючи викладене, суд звертає увагу позивача, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАДЖОРІСТА" (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9, ідентифікаційний код 44876120) на користь Дубечненської сільської ради (44412, Волинська обл., Ковельський р-н, с. Дубечне, вул. Незалежності, 20, ідентифікаційний код 04332940) суму попередньої оплати в розмірі 41 114 грн 00 коп., штраф у розмірі 196 грн 71 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 486 грн 82 коп., 3% річних у розмірі 1 169 грн 21 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 555 грн 51 коп.
3. Після набрання рішенням суду законної сили видати позивачу наказ.
4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 08.06.2026.

Суддя Л.Г. Пукшин