Справа № 758/16712/25 
Категорія 35 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2026 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва 
у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,
за участю секретаря судового засідання Білоус А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Місто квітів» до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 про стягнення внесків на утримання спільного майна,-
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Місто квітів» звернулося до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання спільного майна багатоквартирного будинку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , управління та утримання якого здійснює ОСББ «Місто квітів». Відповідачі неналежним чином виконували обов`язок зі сплати внесків та обов`язкових платежів, у зв`язку з чим за період, визначений позивачем у розрахунку, утворилась заборгованість у загальному розмірі 11 673,71 грн, з яких: 8 391,35 грн - основний борг, 2 418,37 грн - інфляційні втрати та 869,99 грн - три проценти річних.
Крім того, позивач просив стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 3028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Ухвалою суду від 06.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач 1 - ОСОБА_1 до суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відзив на позовну заяву не подала.
Представником відповідача 2 - ОСОБА_2 , адвокатом Бичковим О.О. подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі. У відзиві представник відповідача зазначав про відсутність належних та допустимих доказів існування заборгованості, посилався на неналежність поданих позивачем актів звірки взаєморозрахунків, а також вказував на здійснення відповідачами регулярної оплати внесків на користь позивача. До відзиву представником відповідача долучено копії платіжних інструкцій, заяви щодо підтвердження зарахування платежів, а також документи, що підтверджують повноваження представника.
Відповідь на відзив позивачем не подавалась.
У судовому засіданні 01.04.2026 представником позивача заявлено клопотання про зменшення позовних вимог до 3 404,77 грн. Протокольною ухвалою суду від 01.04.2026 зобов`язано позивача подати актуальний розрахунок заборгованості.
У судовому засіданні 13.05.2026 позивачем подано відомості розрахунків за період з 01.01.2019 по 30.04.2023 та відомості розрахунків за період з 01.05.2023 по 14.01.2026. Відповідачем 2 подано самостійно сформований із системи «Дах» акт звірки взаєморозрахунків. У судовому засіданні 13.05.2026 судом оголошено перерву для надання сторонам можливості проведення звірки взаєморозрахунків та подання додаткових доказів на підтвердження своїх доводів і заперечень, а також повторно зобов`язано позивача надати актуальний розрахунок заборгованості.
У подальшому від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача та долучено до матеріалів справи розрахунок за особовим рахунком відповідачів за період з серпня 2019 року по травень 2026 року.
Від представника відповідача 2 надійшла заява про розгляд справи без його участі, а також додаткові письмові пояснення щодо неможливості проведення звірки взаєморозрахунків та неточностей формування нарахувань платежів за утримання будинку, оскільки, на думку відповідача, наявні розбіжності між розмірами внесків, затверджених рішеннями загальних зборів ОСББ, та сумами, фактично нарахованими позивачем. До додаткових пояснень відповідачем 2 долучено порівняльну таблицю нарахувань, у якій наведено співставлення сум внесків, визначених рішеннями загальних зборів ОСББ, із сумами, відображеними у наданих позивачем відомостях та наявних у матеріалах справи актах звірки взаєморозрахунків.
З огляду на викладене суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності сторін. 
Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до частин 1, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Частиною 1 статті 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, саме на позивача покладається процесуальний обов`язок доведення факту існування заборгованості, її розміру, періоду виникнення, правильності здійснених нарахувань, а також факту невиконання відповідачами обов`язку зі сплати внесків та обов`язкових платежів.
У постанові від 22.09.2021 у справі №463/3724/18 Верховний Суд дійшов висновку, що формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача, а тягар доказування покладається саме на сторони спору, при цьому суд розглядає справу виключно в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.
Крім того, у постанові від 14.09.2021 у справі №910/14452/20 Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони та не зобов`язує суд вважати доведеною обставину лише з огляду на твердження сторони. Така обставина повинна бути доведена із застосуванням стандарту переваги більш вагомих доказів, коли висновок про існування певної обставини є більш вірогідним, ніж протилежний.
Судом встановлено, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , управління та утримання якого здійснюється ОСББ «Місто квітів». 
Водночас сам по собі факт наявності у відповідачів обов`язку зі сплати внесків не є безумовною підставою для задоволення позову, оскільки позивач повинен довести належними та допустимими доказами існування та розмір заборгованості.
На підтвердження позовних вимог позивачем надано акти звірки взаєморозрахунків, відомості розрахунків за період з 01.01.2019 по 30.04.2023 та за період з 01.05.2023 по 14.01.2026, а також розрахунок за особовим рахунком відповідачів за період з серпня 2019 року по травень 2026 року.
Разом із тим, суд критично ставиться до наданих позивачем актів звірки взаєморозрахунків, оскільки останні не містять підписів сторін, не підтверджують погодження відповідачами зазначених у них сум та не свідчать про визнання відповідачами наявності заборгованості. Крім того, зазначені акти не містять посилань на первинні бухгалтерські документи, на підставі яких здійснювались відповідні нарахування та облік платежів.
У цьому контексті суд враховує, що відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
У постанові від 12.02.2020 у справі №640/1288/18 Верховний Суд зазначив, що розрахунок заборгованості повинен бути чітким, зрозумілим та підтвердженим первинними документами, а у разі невідповідності або відсутності зв`язку між доказами та предметом спору такі докази не можуть бути покладені в основу судового рішення.
Однак матеріали справи не містять первинних бухгалтерських документів, які б давали можливість встановити підстави та порядок здійснення позивачем нарахувань, перевірити рух коштів за особовим рахунком відповідачів, а також встановити порядок врахування платежів, здійснених відповідачами.
Суд також враховує, що після подання відповідачем відзиву позивачем у судовому засіданні 01.04.2026 заявлено про зменшення позовних вимог з 11 673,71 грн до 3 404,77 грн, що свідчить про зміну позивачем власного розрахунку заборгованості та фактичну відсутність сталого і зрозумілого визначення суми боргу.
Незважаючи на повторне зобов`язання суду надати актуальний та обґрунтований розрахунок заборгованості, позивачем не подано такого розрахунку у формі, яка б дозволяла суду перевірити правильність нарахувань, співставити їх із рішеннями загальних зборів ОСББ та перевірити врахування всіх здійснених відповідачами оплат.
Водночас стороною відповідача на підтвердження своїх заперечень надано копії платіжних інструкцій за період з липня 2023 року по жовтень 2025 року, які підтверджують систематичне здійснення платежів на користь позивача. Надані відповідачем документи містять інформацію щодо дати платежу, його суми та призначення платежу, а тому є належними доказами фактичного здійснення оплат.
Крім того, відповідачем 2 подано додаткові письмові пояснення та порівняльну таблицю нарахувань, складену на підставі протоколів загальних зборів ОСББ, у якій проведено співставлення затверджених розмірів внесків із сумами, фактично нарахованими позивачем.
З аналізу наданих позивачем протоколів загальних зборів ОСББ та наданої відповідачем порівняльної таблиці нарахувань судом встановлено наявність розбіжностей між розмірами внесків, затверджених рішеннями загальних зборів співвласників, та сумами, фактично нарахованими позивачем.
Так, протоколом установчих зборів ОСББ «Місто квітів» від 03.04.2019 затверджено внесок на утримання будинку у розмірі 8,50 грн за 1 кв.м загальної площі приміщення. Враховуючи площу квартири відповідачів 57,7 кв.м, щомісячний внесок мав становити 490,45 грн.
Разом із тим, як вбачається із наданих позивачем відомостей розрахунків, у період 2019-2020 років позивачем здійснювались нарахування у розмірах 607,05 грн, 616,05 грн, 952,05 грн, 685,03 грн та інших сумах, які перевищують розмір внеску, затверджений рішенням установчих зборів. 
При цьому будь-яких пояснень щодо підстав зміни розміру внесків або документів, які б підтверджували прийняття співвласниками рішення про встановлення інших тарифів у зазначений період, позивачем суду не надано.
Відповідно до протоколу загальних зборів ОСББ від 19.09.2020 встановлено внесок на утримання будинку у розмірі 9,30 грн за 1 кв.м, внесок до резервного фонду - 0,10 грн за 1 кв.м, внесок до ремонтного фонду - 0,30 грн за 1 кв.м, внесок на охоронні заходи - 105,00 грн та внесок на обслуговування системи безпеки - 22,40 грн. Виходячи із площі квартири відповідачів, загальний щомісячний платіж мав становити 902,09 грн.
Разом із тим, згідно із відомостями розрахунків позивача упродовж 2020-2022 років здійснювались нарахування у розмірах 1097,57 грн, 1011,86 грн, 1122,07 грн, 1085,12 грн, 1048,21 грн та інших сумах, які не відповідають затвердженим рішенням загальних зборів розмірам внесків. 
Належних доказів на підтвердження підстав здійснення таких нарахувань або доказів внесення змін до затверджених тарифів позивачем суду не надано.
Судом також встановлено, що відповідно до протоколу загальних зборів ОСББ від 18.08.2023 затверджено внесок на утримання будинку у розмірі 12,50 грн за 1 кв.м, внесок до резервного фонду - 0,20 грн за 1 кв.м та внесок до ремонтного фонду - 0,30 грн за 1 кв.м. Крім того, рішенням загальних зборів встановлено внесок до фонду безпеки у розмірі 344,00 грн, а після його зміни - 370,00 грн.
Таким чином, щомісячний платіж відповідачів мав становити 1094,10 грн, а після зміни внеску до фонду безпеки - 1120,10 грн.
Однак із наданих позивачем відомостей розрахунків вбачається, що у серпні 2023 року позивачем здійснено нарахування у розмірі 7201,10 грн, до структури якого включено додаткові платежі у розмірі 4000,00 грн. 
При цьому належних доказів на підтвердження підстав включення зазначених сум до структури нарахувань саме за відповідний період матеріали справи не містять.
Крім того, судом встановлено, що відповідно до протоколу загальних зборів ОСББ від 15.10.2024 з 01.01.2025 для квартири відповідачів загальний щомісячний платіж мав становити 1287,80 грн. Водночас у наданих позивачем відомостях міститься додаткове нарахування у лютому 2025 року в розмірі 381,30 грн, при цьому доказів затвердження такого платежу рішенням загальних зборів ОСББ або належного обґрунтування підстав його виникнення позивачем суду не надано.
Таким чином, надані відповідачем пояснення та порівняльна таблиця взаємоузгоджуються із наявними у матеріалах справи протоколами загальних зборів ОСББ та свідчать про наявність розбіжностей між затвердженими рішеннями співвласників внесками та сумами, фактично нарахованими позивачем.
При цьому позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б спростовували наведені відповідачем доводи або підтверджували правомірність здійснених нарахувань у спірних періодах.
Судом встановлено, що наявні в матеріалах справи відомості про нарахування внесків на утримання будинку не відповідають рішенням загальних зборів співвласників, а також містять окремі нарахування, які не були затверджені відповідними рішеннями ОСББ.
Суд враховує, що відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статуту ОСББ саме загальні збори співвласників уповноважені встановлювати розмір внесків та обов`язкових платежів, а тому при вирішенні спору щодо стягнення заборгованості суд повинен мати можливість перевірити відповідність здійснених позивачем нарахувань рішенням загальних зборів ОСББ.
Однак надані позивачем розрахунки, акти та відомості не містять достатніх відомостей щодо структури нарахувань, підстав зміни їх розміру у відповідні періоди, порядку врахування здійснених відповідачами оплат та причин виникнення залишку заборгованості.
У постанові від 23.01.2020 у справі №753/14606/18 Верховний Суд дійшов висновку, що суд зобов`язаний перевіряти належність доказів саме до спірного правовідношення, а недоведеність розміру заборгованості є підставою для відмови у задоволенні позову.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №522/11234/19, у якій зазначено, що розрахунок, який містить розбіжності або не підтверджений належними доказами, не може вважатися належним та допустимим доказом існування заборгованості.
Відповідно до частин 1, 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами факту існування у відповідачів заборгованості саме у заявленому до стягнення розмірі, тоді як стороною відповідача надано належні докази здійснення оплат та обґрунтовані заперечення щодо правильності проведених позивачем нарахувань.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСББ «МІСТО КВІТІВ» є недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.
Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки у задоволенні позову суд дійшов висновку про необхідність відмовити повністю, судові витрати підлягають покладенню на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В : 
У задоволенні позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Місто квітів» до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 про стягнення внесків на утримання спільного майна відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Повне найменування сторін по справі:
позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Місто квітів» місцезнаходження: м. Київ, вул. Тираспольська, буд. 60, код ЄДРПОУ 43006147; 
відповідачі: 
- ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ; 
- ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 . 
Повний текст рішення складено 08.06.2026.

Суддя 	О. О. Ковбасюк