Справа № 134/1129/25
2/134/33/2026
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
29 квітня 2026 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області
у складі: головуючої судді Кантонистої О.О.
за участю: секретаря судового засідання Васільєвої Н.Г.
представника позивачки – адвоката Лукавського І.А.
представника відповідача – адвоката Панасюка В.Б.
третьої особи – ОСОБА_1 
її представника – адвоката Кугутюка О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до Крижопільської селищної ради про визнання права на спадщину за законом, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, – ОСОБА_1 , та позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

17 липня 2025 року адвокат Лукавський І.А., який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовною заявою до Крижопільської селищної ради, у якій просить визнати за позивачкою ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належав її дідові – ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Крижопіль Вінницької області помер рідний дід позивачки – ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 .
Зазначений будинок має загальну площу 97,3 кв. м, житлову – 55,0 кв. м та складається з наступних будівель і споруд: житловий будинок – «А», прибудова (сіни) – «А1», прибудова (сіни) – «А2», веранда – «а», веранда – «а1», вхідний майданчик – «а2», вхідний майданчик – «а3», сарай – «Б», погріб – «П», сарай – «Б1», погріб – «П1», прибудова – «б1», навіс – «б2», літня кухня – «В», навіс – «в», огорожа – «1-4». 
Згідно з довідкою КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину спірного житлового будинку було зареєстровано 13 січня 1987 року на підставі договору про безстрокове користування земельною ділянкою від 01 червня 1960 року. Інша 1/2 частина будинку належала ОСОБА_4 , а після її смерті успадкована ОСОБА_1 .
Після смерті ОСОБА_3 спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв його син – ОСОБА_5 , який є батьком позивачки, оскільки він проживав разом із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 загинув в с. Терни Донецької області.
Після його смерті позивачка прийняла спадщину та оформила спадкові права на частину спадкового майна, а саме грошові вклади.
Разом з тим, відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спірний житловий будинок унеможливлює нотаріальне оформлення позивачкою спадкових прав на 1/2 частину цього будинку.
Крім того, третя особа ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 та повідомила позивачку про намір оформлювати спадщину після смерті батька.
Оскільки на даний час права на належну ОСОБА_3 частину спірного будинку ніким зі спадкоємців не оформлені, це майно може відійти у власність територіальної громади в особі Крижопільської селищної ради як відумерла спадщина.
З огляду на викладене, позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. 
Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 22 липня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Окрім того, вирішено клопотання представника позивачки про витребування доказів.
Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду від 09 вересня 2025 року підготовче засідання було відкладено за клопотанням представника третьої особи ОСОБА_1 – адвоката Кугутюка О.В., мотивованим необхідністю підготовки та подання позову третьою особою.
29 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшов позов третьої особи ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кугутюк О.В., до ОСОБА_2  про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи заявлені вимоги представник третьої особи ОСОБА_1 вказує, що вона частково визнає позов ОСОБА_2 , а саме щодо визнання за нею права власності на 1/4 частину спірного житлового будинку в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але за життя не встиг оформити спадкові права після смерті свого батька ОСОБА_3 . Разом з тим, ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 та прийняла спадщину після його смерті шляхом спільного постійного проживання в одному житловому будинку зі спадкодавцем. 
Так, ОСОБА_1 , проживаючи разом з батьком, була пов`язана з ним спільним побутом, вони мали взаємні права та обов`язки, однак її місце проживання було зареєстроване за іншою адресою, що є перешкодою в оформленні спадкових прав. 
Ухвалою Крижопільського районного суду від 29 вересня 2025 року змінено статус ОСОБА_1 у даній справі з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, та прийнято її позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 
08 жовтня 2025 року від представника позивачки ОСОБА_2 – адвоката Лукавського І.А. надійшов відзив на позов третьої особи ОСОБА_1 , у якому зазначено, що згідно з даними домової книги для реєстрації громадян, які проживають у спірному будинку, ОСОБА_1 разом із членами сім`ї вибула з нього 10 липня 2002 року та переїхала на проживання в квартиру АДРЕСА_2 , яку в подальшому було ними приватизовано. 
Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку осіб, потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.
Отже, з 10 липня 2002 року ОСОБА_1 постійно проживає саме в квартирі АДРЕСА_2 . Вказана обставина була використана нею як підстава для безоплатного набуття у власність зазначеної квартири.
Водночас зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона намагається отримати юридичні наслідки, пов`язані з іншим місцем проживання, що є неприпустимим.
Таким чином, ОСОБА_1 на день смерті ОСОБА_3 фактично спільно з ним не проживала, у зв`язку з чим спадщину після його смерті в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем не прийняла.
Крім того, ОСОБА_1 не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та не отримувала відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні її позову. 
ОСОБА_1 мала б звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 в порядку ст. 1268 ЦК України у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини. Вказаний строк сплив 29 січня 2008 року і з цього часу у неї виникло право на звернення до суду з позовом про захист своїх майнових прав, які вона вважає порушеними.
Разом із тим, у половині спірного житлового будинку, в якій за життя проживав ОСОБА_3 , після його смерті проживав ОСОБА_5 , який не допускав ОСОБА_1 до користування зазначеним майном. Після смерті ОСОБА_5 доступ до нього має лише позивачка.
За таких обставин, ОСОБА_1 тривалий час не користувалася спірним майном та не заявляла своїх прав на нього, у зв`язку з чим нею пропущено строк позовної давності, визначений ст. 257, 258 ЦК України, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 21 жовтня 2025 року підготовче засідання у справі було відкладено у зв`язку з необхідністю витребування доказів за клопотанням представника позивачки ОСОБА_2 – адвоката Лукавського І.А. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника третьої особи ОСОБА_1 – адвоката Кугутюка О.В. про виклик свідків. 
Ухвалою Крижопільського районного суду від 12 листопада 2025 року підготовче засідання у справі було відкладено за клопотанням представника позивачки ОСОБА_2 – адвоката Лукавського І.А., мотивованим його зайнятістю у судовому засіданні по іншій справі.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 02 грудня 2025 року підготовче засідання у справі було відкладено у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів за клопотанням представника позивачки ОСОБА_2 – адвоката Лукавського І.А.
Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду від 24 грудня 2025 року підготовче засідання було відкладено за клопотанням представника третьої особи ОСОБА_1 – адвоката Кугутюка О.В., мотивованим неможливістю прибути в судове засідання у зв`язку із сімейними обставинами.
Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду від 06 січня 2026 року у підготовчому засіданні оголошено перерву у зв`язку із ненадходженням витребуваних доказів.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 30 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.
Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду від 18 лютого 2026 року розгляд справи було відкладено за клопотанням представника третьої особи ОСОБА_1 – адвоката Кугутюка О.В., мотивованим його перебуванням на лікарняному.
05 березня 2026 року справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці.
Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду від 31 березня 2026 року судове засідання у справі було відкладено за клопотанням представника третьої особи ОСОБА_1 – адвоката Кугутюка О.В., мотивованим його зайнятістю у судовому засіданні по іншій справі.
Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду від 17 квітня 2026 року після допиту свідків у судовому засіданні було оголошено перерву перед дослідженням письмових доказів у справі.
У судовому засіданні 29 квітня 2026 року представник позивачки ОСОБА_2 – адвокат Лукавський І.А. підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. У задоволенні позовної заяви третьої особи ОСОБА_1 просить відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.
Третя особа ОСОБА_1 та її представник – адвокат Кугутюк О.В. підтримали свій позов у повному обсязі. Позовні вимоги позивачки ОСОБА_2 визнають частково. У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що 1/2 частина спірного житлового будинку належала її батьку ОСОБА_3 , а не батьку позивачки – ОСОБА_5 , у зв`язку з чим вона має право на спадкування після смерті свого батька. Вона фактично проживала разом із батьком на день його смерті, оскільки квартира, отримана нею, її чоловіком та дітьми в порядку приватизації, потребувала облаштування. У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем ремонтні роботи здійснювалися протягом тривалого часу. Вона з чоловіком та дітьми проживали в належній ОСОБА_3 1/2 частині будинку. В іншій частині будинку проживала ОСОБА_4 , яка склала на її користь заповіт, оскільки вона ( ОСОБА_1 ) доглядала за нею. ОСОБА_1 також вказала, що пропонувала ОСОБА_2 добровільно врегулювати питання спадкування спірного майна, однак остання відмовилася та повідомила про намір звернутися до суду. При цьому вона не заперечує повністю проти позову ОСОБА_2 , однак вважає, що позивачка має право на спадкування лише 1/4 частини спірного житлового будинку, а не 1/2 частини.
Представник відповідача Крижопільської селищної ради – адвокат Панасюк В.Б. при вирішенні спору поклався на розсуд суду.
Згідно з ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Відтак, після судових дебатів, враховуючи предмет спору та обставини справи, суд вирішив відкласти ухвалення та проголошення судового рішення і оголосив, що судове рішення буде проголошено 04.05.2026 о 13 год. 00 хв.
Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Крижопіль Вінницької області помер ОСОБА_3 , який був дідом позивачки ОСОБА_2 по батьківській лінії та батьком третьої особи ОСОБА_1 .
Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , повторно виданого 29 травня 2024 року; копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 від 07 серпня 1971 року, у якому його батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ; копією свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 , виданого 25 серпня 2010 року, у якому її батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ; копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 13 квітня 2021 року, з якого вбачається, що позивачка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 »; копією свідоцтва про народження третьої особи ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 від 07 жовтня 1964 року, у якому її батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 11 серпня 1984 року, з якого вбачається, що третя особа в зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_10 ».
На день своєї смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою:  АДРЕСА_1 . За цією ж адресою було зареєстроване місце проживання його сина ОСОБА_5 , що підтверджується відомостями домової книги. 
До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 увійшла 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .
Згідно з довідкою КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 10.06.2024 № 514-48, житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 року згідно архівних даних зареєстровано в Тульчинському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № ФЖ-6 під реєстровим номером 837, за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/2 частині за кожним. ОСОБА_3 набув право власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку на підставі договору про безстрокове користування земельною ділянкою, посвідченого Крижопільською державною нотаріальною конторою 01.06.1960 року за р.№ 661. 
Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії технічного паспорту, виготовленого на замовлення позивачки ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_11 13 червня 2024 року за результатами технічної інвентаризації житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 97,3 кв. м, житловою площею 55,0 кв. м, будівництво житлового будинку – «А», прибудови (сіни) – «А1», прибудови (сіни) – «А2», веранди – «а», веранди – «а1», вхідного майданчика – «а2», вхідного майданчика – «а3», сараю – «Б», погреба – «П», сараю – «Б1», погреба – «П1», прибудови – «б1», навісу – «б2», літньої кухні – «В» здійснено у 1964 році.
З повідомлення Крижопільської державної нотаріальної контори від 08.08.2025 № 72/01-16, яке надійшло до суду 08.08.2025, слідує, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилася, що підтверджується також долученою до повідомлення інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право власності на спадщину) № 81987361 від 25.07.2025.
Отже, ОСОБА_5  прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_3 в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак не оформив спадкові права.
Судом також встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Терни Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 14 травня 2024 року.
На день смерті ОСОБА_5 був зареєстрований один за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру Крижопільської територіальної громади № 3297 від 01.08.2024 за період з 13.07.1999 року по 07.05.2024 року. 
15 червня 2024 року за заявою позивачки ОСОБА_2 . Крижопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 55/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 
18 грудня 2024 року державним нотаріусом Деревянчук А.В. на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на належне йому майно, а саме грошові вклади.
Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № 55/2024, заведеної 15 червня 2024 року Крижопільською державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 . У матеріалах спадкової справи не міститься відомостей про інших спадкоємців. 
Отже, ОСОБА_2 у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого батька та оформила спадкові права на частину спадкового майна.
Як вбачається, з повідомлення державного нотаріуса Деревянчук А.В. від 20 грудня 2024 року № 103/01-16, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на вказане майно, а також через наявний спір щодо спадкового майна з іншим спадкоємцем – дочкою померлого ОСОБА_3 .
Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 обґрунтований тим, що вона є такою, що прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3 відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть розглядатись судом.
Разом з тим, частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. 
Згідно зі статтею 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
При цьому закон розрізняє факти, які свідчать про прийняття спадщини особою, яка на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, та особою, яка на час відкриття спадщини не проживала (постійно не проживала) зі спадкодавцем.
Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може лише спадкоємець, який на час відкриття спадщини постійно не проживав зі спадкодавцем.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 752/11156/18-ц (провадження № 61-14082св20), у постанові від 28 червня 2023 року у справі № 205/7626/21 (провадження № 61-8689св22).
Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення придатне для проживання в ньому, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Третя особа ОСОБА_1 є дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 й відповідно його спадкоємицею першої черги за законом.
Як вбачається з відміток у паспорті ОСОБА_1 з 17 липня 1985 року по 10 липня 2002 року місце її проживання було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , а з 10 липня 2002 року і до теперішнього часу – за адресою: АДРЕСА_3 .
Вказані обставини також підтверджуються даними домової книги спірного будинку та копією витягу з реєстру Крижопільської територіальної громади № 2025/012779140 від 03 вересня 2025 року.
Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. 13 травня 2022 року за р.№ 588, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
На переконання суду, факт видачі на ім`я чоловіка ОСОБА_1 – ОСОБА_12 свідоцтва про право власності на житло в порядку приватизації від 27 вересня 2002 року саме по собі не є належним та достатнім доказом того, що ОСОБА_1 не проживала зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини та не спростовує встановлення факту її постійного проживання зі спадкодавцем, оскільки реєстрація місця проживання чи набуття права власності на інше житло не виключають можливості фактичного проживання особи за іншою адресою.
Натомість допитані судом свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на момент його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , ведення спільного побуту та користування житловим будинком.
Зокрема, свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 показали, що знають ОСОБА_1 та її сім`ю, їм достеменно відомо, що вона проживала зі своїм батьком на час його смерті, оскільки усі вони проживали по сусідству та спілкувалися. 
Свідок ОСОБА_15 пояснив, що він є братом чоловіка ОСОБА_1 – ОСОБА_12 та допомагав їм з переїздом до отриманої квартири. Зазначив, що вони переїхали через декілька років після смерті батька ОСОБА_1 , а до цього часу проживали разом з ним у належному йому будинку по АДРЕСА_1 , оскільки квартири передавалися без внутрішнього оздоблення, що зумовлювало необхідність проведення ремонтних робіт та їх подальшого облаштування для проживання.
Суд не вбачає підстав ставити під сумнів показання допитаних у судовому засіданні свідків, які є послідовними та узгоджуються з поясненнями третьої особи.
Суд враховує, що третьою особою заявлено вимогу про встановлення факту прийняття спадщини, однак із наведених обставин та досліджених доказів вбачається, що обґрунтування позову зводиться до доведення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
За таких обставин суд, виходячи із принципу верховенства права та обов`язку надати належну правову кваліфікацію встановленим фактам, дійшов висновку, що предметом доказування у справі є саме встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Неправильне визначення позивачем способу захисту порушеного права не є підставою для відмови у позові, якщо з установлених судом обставин вбачається наявність юридичного факту, який підлягає судовому встановленню.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживала зі своїм батьком ОСОБА_3 на день його смерті, а тому в силу частини 3 статті 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті.
Встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для третьої особи юридичне значення, оскільки вона не може в інший спосіб реалізувати свої спадкові права.
Відсутність звернення до нотаріуса та невчинення нотаріальних дій не впливає на наявність чи відсутність у особи права на спадкування та не позбавляє її права на судовий захист у разі виникнення спору щодо спадкового майна.
Доводи про пропуск позовної давності третьою особою ОСОБА_1 є безпідставними та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Суд виходить з того, що перебіг позовної давності за вимогами про захист спадкових прав починається з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.
Сам по собі сплив строку для прийняття спадщини, встановленого ст. 1268 ЦК України, не є тотожним пропуску позовної давності та не може автоматично свідчити про втрату права на судовий захист.
Посилання на тривалу відсутність користування спірним майном не спростовує факту існування спадкових прав та не є безумовною підставою для застосування позовної давності, оскільки спір щодо права власності виникає з моменту відмови у його визнанні або неможливості його оформлення в установленому законом порядку.
У даній справі встановлено, що спір щодо спадкового майна фактично виник між спадкоємцями вже у межах оформлення спадкових прав, а тому підстави вважати, що позовна давність за вимогами третьої особи пропущена, відсутні.
Відповідно до роз`яснень, даних в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 1267 ЦК України, згідно з якою частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_2 та третьою особою ОСОБА_1 права власності на спадкове майно у рівних частках, а саме по 1/4 частині житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 244, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд –

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та який за життя прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак не оформив своїх спадкових прав, на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Позов третьої особи ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою:  АДРЕСА_1  на час відкриття спадщини.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивачка: ОСОБА_2 , місце проживання:  АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 .
Відповідач: Крижопільська селищна рада, місцезнаходження: вул. Героїв України, буд. 59, селище Крижопіль Тульчинського району Вінницької області, код ЄДРПОУ 04325940.
Третя особа: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 .
Повне рішення складено та проголошено 04 травня 2026 року.

Суддя: