ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Львів	 	Справа № 500/3756/25 пров. № А/857/42812/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: 
головуючого судді Боршовського Т.І., 
суддів Гінди О.М.,
Заверухи О.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року у справі № 500/3756/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

суддя в 1-й інстанції – Чепенюк О.В.,
провадження – письмове,
час ухвалення рішення – 10 вересня 2025 року,
місце ухвалення рішення – м. Тернопіль.

ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА.
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в області), в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо зарахування до страхового стажу позивача періодів участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України з 05.07.2022 по 15.11.2022, з 26.11.2022 по 30.04.2023, з 07.05.2023 по 27.05.2023, з 06.08.2024 по 13.09.2024, з 10.10.2024 по 08.12.2024, з 20.12.2024 по 05.03.2025, з 23.03.2025 по 29.03.2025 в одинарному розмірі; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 28.05.2025 та 10.06.2025 про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди з 05.07.2022 по 15.11.2022, з 26.11.2022 по 30.04.2023, з 07.05.2023 по 27.05.2023, з 06.08.2024 по 13.09.2024, з 10.10.2024 по 08.12.2024, з 20.12.2024 по 05.03.2025, з 23.03.2025 по 29.03.2025 з розрахунку один місяць служби за три місяці.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року у справі № 500/3756/25 адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України з 05.07.2022 по 15.11.2022, з 26.11.2022 по 30.04.2023, з 07.05.2023 по 27.05.2023, з 06.08.2024 по 13.09.2024, з 10.10.2024 по 08.12.2024, з 20.12.2024 по 05.03.2025, з 23.03.2025 по 29.03.2025 в одинарному розмірі. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.06.2025 про призначення дострокової пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди з 05.07.2022 по 15.11.2022, з 26.11.2022 по 30.04.2023, з 07.05.2023 по 27.05.2023, з 06.08.2024 по 13.09.2024, з 10.10.2024 по 08.12.2024, з 20.12.2024 по 05.03.2025, з 23.03.2025 по 29.03.2025 з розрахунку один місяць служби за три місяці. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Приймаючи оскаржене рішення, Суд першої інстанції зазначив, що право позивача на зарахування до страхового стажу періодів участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України з 05.07.2022 по 15.11.2022, з 26.11.2022 по 30.04.2023, з 07.05.2023 по 27.05.2023, з 06.08.2024 по 13.09.2024, з 10.10.2024 по 08.12.2024, з 20.12.2024 по 05.03.2025, з 23.03.2025 по 29.03.2025
з розрахунку один місяць служби за три місяці є беззаперечним. При цьому, Суд першої інстанції послався на правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 05 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі №346/1454/17, від 02 квітня 2020 року у справі №185/4140/17, від 16 червня 2020 року у справі №185/7049/16-а.
Відповідач оскаржив рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування Судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за результатами розгляду документів, доданих позивачем до заяви, відповідачем зараховано всі періоди. Водночас зазначає, що необхідний страховий стаж, визначений пунктом 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, становить 25 років, натомість страховий стаж позивача складає 22 роки 3 місяці 1 день. Таким чином, право на пенсійну виплату за наявного страхового стажу позивач набуде лише 28.06.2035. 

ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.
1.ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
28.05.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком, надавши документи згідно з переліком, вказаним у розписці-повідомленні (а.с.26-27).
Пенсія позивачу не була призначена, а тому він повторно подав заяву про призначення пенсії 10.06.2025 (а.с.42). За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для розгляду поданої заяви визначено ГУ ПФУ у Київській області, рішенням якого від 17.06.2025 № 192650013667 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком.
У рішенні вказано, що пенсійний вік, визначений пунктом 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, становить 55 років. Вік заявника 54 роки 11 місяців.
Необхідний страховий стаж, визначений пунктом 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, становить 25 років. Страховий стаж заявника - 22 роки 3 місяці 1 день.
На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України позивач не перебуває та пенсію не отримує. Заявник працює.
Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу зараховано всі періоди.
Як висновок у рішенні вказано: відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, оскільки заявник не набув необхідного страхового стажу. Право на пенсійну виплату за наявного страхового стажу набуде 28.06.2035.

2. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ. ВИСНОВКИ.
Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції щодо підставності зарахування періодів військової служби в особливий період з 05.07.2022 по 15.11.2022, з 26.11.2022 по 30.04.2023, з 07.05.2023 по 27.05.2023, з 06.08.2024 по 13.09.2024, з 10.10.2024 по 08.12.2024, з 20.12.2024 по 05.03.2025, з 23.03.2025 по 29.03.2025 з розрахунку один місяць служби за три місяці, колегія суддів керується такими мотивами.
Основні принципи, засади та механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а також порядок призначення і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі також - Закон № 1058-IV).
За змістом пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях, а також особи, яким встановлено інвалідність унаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних із виконанням військових чи службових обов`язків.
Крім того, право на дострокову пенсію мають особи, яким надано статус учасника бойових дій або особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України.
Зазначеним категоріям осіб дострокова пенсія призначається після досягнення чоловіками 55-річного, а жінками 50-річного віку, за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків та не менше 20 років у жінок.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення достроково пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV.
З огляду на характер заявлених вимог та обраний позивачем вид пенсійного забезпечення, колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини виникли у межах солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та підлягають врегулюванню насамперед положеннями Закону № 1058-IV. Саме цей Закон визначає умови, порядок і межі формування страхового стажу, а також вичерпний перелік правових механізмів, які можуть бути застосовані при призначенні пенсії за цим Законом.
Матеріалами справи стверджується, що, звертаючись із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, позивач наполягав на зарахуванні періодів проходження ним військової служби в особливий період до страхового стажу у пільговому обчисленні - один місяць служби за три.
Отже, спір зводиться до питання можливості зарахування до страхового стажу для призначення пенсії за Законом № 1058-IV періодів проходження позивачем військової служби в особливий період у пільговому обчисленні - один місяць служби за три.
Відповідно до частин першої, другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З огляду на зазначене, за своєю правовою природою страховий стаж є елементом солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, має самостійне та вичерпне нормативне визначення і підлягає обчисленню виключно за правилами, прямо встановленими цим Законом, що виключає при його обрахунку можливість застосування непередбачених Законом № 1058-IV механізмів.
Абзац третій частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV встановлює, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, після 1 січня 2004 року застосовується виключно для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Використання законодавцем формулювання «виключно» свідчить про імперативний та вичерпний характер цього переліку і виключає можливість поширення пільгового (кратного) обчислення стажу на інші види пенсій. Пенсія за віком, передбачена Законом № 1058-IV, не належить до пенсій за віком на пільгових умовах і не є пенсією за вислугу років, а тому не підпадає під сферу дії зазначеного положення. Вона призначається у межах солідарної системи за наявності страхового стажу, обрахованого за правилами статті 24 цього Закону. Отже, системне тлумачення статті 24 свідчить про відсутність законодавчих підстав для застосування кратного обчислення страхового стажу при призначенні дострокової пенсії за віком.
Повертаючись до доводів позивача, які зводяться до необхідності застосування до спірних правовідносин положень статті 57 Закону № 1788-XII та пункту 2.3 Положення № 530, якими передбачено зарахування часу проходження військової служби в умовах бойових дій у кратному обчисленні - один місяць служби за три, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 57 Закону № 1788-XII військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.
Аналогічний за правовою природою підхід закріплено у пункті 2.3 Положення № 530, яким визначено, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, що призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди військової служби зараховуються на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, зокрема за участь у бойових діях у воєнний час, участь в антитерористичній операції або виконання відповідних завдань під час проходження служби у військовому резерві.
Отже, з огляду на зміст вказаних норм, можна виснувати, що вказані приписи безпосередньо пов`язують пільгове обчислення строку служби з призначенням пенсій за вислугу років, тобто зі спеціальним видом пенсійного забезпечення, та не стосуються порядку обрахунку страхового стажу у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Крім того, колегія суддів зауважує, що пункт 2.3 Положення № 530, прийнятий на виконання Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ, є підзаконним нормативним актом, який деталізує механізм обчислення вислуги років і прямо виключає його застосування до пенсій, що призначаються з урахуванням страхового стажу.
Отже, наведені норми не встановлюють і не можуть встановлювати правил кратного обчислення страхового стажу для цілей призначення пенсії відповідно до Закону № 1058-IV.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що вислуга років і страховий стаж є різними за правовою природою категоріями. Вислуга років застосовується у межах спеціального пенсійного законодавства та відображає тривалість проходження служби незалежно від факту та розміру сплати страхових внесків, тоді як страховий стаж є елементом солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та обчислюється виключно за правилами, прямо визначеними Законом №1058-IV. Саме цей Закон встановлює вичерпні умови, порядок і критерії обчислення страхового стажу, що є підставою для призначення пенсій у солідарній системі.
Перенесення правил обчислення вислуги років на правила обчислення страхового стажу означало б змішування різних правових режимів та фактичну зміну законодавчо визначеного порядку формування страхового стажу. Поширення механізму кратного обчислення, встановленого для спеціального виду пенсійного забезпечення, на правовідносини щодо призначення дострокових пенсій за Законом №1058-IV призвело б до застосування норм, які регулюють інший вид пенсійних правовідносин, поза межами їх законодавчого призначення.
Крім того, застосування кратного обчислення на підставі підзаконного нормативного акта у сфері, що врегульована безпосередньо законом, означало б фактичну модифікацію судом закону підзаконним актом, що є неприпустимим з огляду на принцип верховенства права та ієрархію нормативно-правових актів.
Отже, застосування до спірних правовідносин правил кратного обчислення страхового стажу за відсутності прямої норми Закону № 1058-IV фактично означало б зміну встановленого законодавцем порядку формування страхового стажу та розширення обсягу пенсійних прав позивача поза межами визначеного законом правового режиму. Такий підхід суперечив би принципу законності, відповідно до якого органи державної влади та суди зобов`язані діяти виключно в межах повноважень і у спосіб, передбачений законом.
Оскільки позивач реалізував право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, відтак спірні правовідносини підлягають врегулюванню виключно нормами цього Закону, який не містить положень про можливість кратного (пільгового) обчислення страхового стажу для цілей визначення права на зазначений вид пенсії.
Положення статті 57 Закону № 1788-ХІІ та Положення № 530 регламентують порядок обчислення вислуги років у межах спеціального пенсійного забезпечення військовослужбовців і не змінюють встановленого Законом № 1058-IV механізму формування страхового стажу у солідарній системі.
За таких обставин відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів проходження військової служби в період участі у бойових діях у пільговому обчисленні «один місяць служби за три».
Отже, висновок Суду першої інстанції про наявність правових підстав для такого зарахування є помилковим, оскільки зроблений за неправильного застосування норм матеріального права.
Апеляційний Суд також зауважує, що пункт 2.3 Положення № 530 прямо встановлює застосування пільгового порядку обчислення вислуги років для відповідних пенсій, проте «крім пенсій, що призначаються з урахуванням страхового стажу». Отже, навіть підзаконний нормативний акт, на який покликається позивач, містить пряму вказівку на неможливість поширення механізму кратного обчислення на пенсії, що призначені відповідно до Закону № 1058-IV. Ігнорування цього застереження призвело б до застосування норми всупереч її буквальному змісту та законодавчому призначенню. Отже, твердження позивача про необхідність застосування пункту 2.3 Положення № 530 до спірних правовідносин є суперечливим та не відповідає буквальному змісту і системному аналізу відповідного нормативного регулювання.
Колегія суддів також зазначає, що є помилковими посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 05 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі №346/1454/17, від 02 квітня 2020 року у справі №185/4140/17, від 16 червня 2020 року у справі №185/7049/16-а.
У цих справах касаційний суд виходив із положень законодавства, яке регулює зарахування часу проходження військової служби до трудового стажу та вислуги років, а також застосував норми статті 57 Закону № 1788-ХІІ та пункту 2.3 Положення № 530 без урахування спеціальних обмежень, встановлених частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV.
За таких обставин, наведена судова практика не спростовує висновку про те, що правила кратного обчислення строку військової служби, передбачені законодавством для визначення вислуги років, не можуть бути поширені на порядок обчислення страхового стажу при призначенні дострокової пенсії за віком у межах правового регулювання Закону № 1058-IV.
Апеляційний Суд зауважує, що застосування кратного обчислення страхового стажу без прямої законодавчої підстави фактично означало б штучне збільшення страхового стажу, оскільки період, що підлягає зарахуванню до страхового стажу, збільшувався б не внаслідок фактичної тривалості відповідного періоду або сплати страхових внесків у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а шляхом множення такого періоду. Такий підхід призвів би до включення до страхового стажу періодів у обсязі, який не відповідає їх фактичній тривалості та не передбачений механізмом формування страхового стажу, визначеним Законом № 1058-IV.
Фактично це означало б зарахування до страхового стажу додаткового часу, який не підтверджений ані сплатою страхових внесків, ані прямою нормою закону, що допускає його зарахування на пільгових умовах (у кратному розмірі). Такий підхід суперечив би правовій природі страхового стажу як визначеного законом періоду, що враховується при визначенні права на пенсію у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, та призводив би до розширення обсягу пенсійних прав особи поза межами встановленого законодавцем правового регулювання.
Водночас такий підхід не означає обмеження прав осіб, які проходили військову службу. Періоди проходження військової служби підлягають зарахуванню до страхового стажу відповідно до правил, встановлених Законом № 1058-IV, у їх фактичній тривалості, а також враховуються при визначенні права особи на дострокове призначення пенсії.
При цьому зазначене правове регулювання застосовується саме у випадку, коли особа реалізувала право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV. Обираючи такий вид пенсійного забезпечення, особа погоджується на застосування умов, порядку та механізму обчислення страхового стажу, прямо встановлених цим Законом. Проте пенсійне законодавство України не позбавляє особу можливості реалізувати своє право на інший вид пенсійного забезпечення, якщо для нього законодавством передбачено застосування механізму пільгового (кратного) обчислення строків служби, оскільки пенсійне законодавство України допускає право особи обрати той вид пенсії, який є для неї найбільш сприятливим, за умови відповідності встановленим законом критеріям. Отже, застосований підхід не звужує обсяг пенсійних прав особи, а забезпечує дотримання законодавчо визначених правил формування страхового стажу у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Вищезазначене повністю відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 19 березня 2026 року у справі № 200/8094/24.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи, а також враховуючи висновки Верховного Суду в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що у спірних правовідносинах немає правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів проходження військової служби в особливий період у пільговому обчисленні «один місяць служби за три» для цілей статті 115 Закону № 1058-IV.
З огляду на викладене, Суд апеляційної інстанції констатує, що Суд першої інстанції постановив рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Відтак відповідно до статті 317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта як суб`єкта владних повноважень.
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задовольнити.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року у справі № 500/3756/25 скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. В таких випадках постанова може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Т. І. Боршовський 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	О. Б. Заверуха  	
Повне судове рішення складено 29.06.26