01.06.26
22-ц/812/1298/26
Провадження № 22-ц/812/1298/26

П О С Т А Н О В А
іменем України

01 червня 2026 року м. Миколаїв
справа № 489/8961/25
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Лівінського І.В.,
суддів: Кушнірової Т.Б., Крамаренко Т.В.,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 
апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Опіка - Капітал"
на ухвалу Інгульського районного суду м. Миколаєва, постановлену 30 квітня 2026 року під головуванням судді Кокорєва В.В. в приміщенні цього ж суду, повне судове рішення складено того ж дня, у цивільній справі

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Опіка - Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви
В листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Опіка - Капітал" (далі – ТОВ "Компанія з управління активами "Опіка - Капітал") звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.
Позивач зазначав, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Н Авто» була надана  ОСОБА_1 зворотньо-фінансова допомога протягом 2017 року та 2018 року на загальну суму 1 690 176,00 грн. 
23 травня 2025 року між ТОВ «Н Авто» та ТОВ «Компанія з управління активами «Опіка-Капітал» був укладений договір купівлі-продажу (відступлення) права вимог №1.
25 червня 2025 року ТОВ «Компанія з управління активами «Опіка-Капітал» на адресу ОСОБА_1 направило засобами поштового зв`язку, повідомлення-вимогу №41 від 23 червня 2025 року про заміну кредитора у зобов`язанні та необхідність сплатити борг протягом 30 днів, після надходження повідомлення-вимоги за адресою реєстрації постійного місця проживання боржника. Вищенаведене повідомлення-вимогу відповідачем отримано 01 липня 2025 року. Відповіді на повідомлення - вимогу на адресу позивача не надходило. На час звернення ТОВ «Компанія з управління активами «Опіка-Капітал» з позовною заявою до суду, зобов`язання з повернення отриманої ОСОБА_1 зворотньо-фінансової допомоги на загальну суму 1 690 176,00 грн. не виконані. 
Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму боргу за договором позики в сумі 1 690 176,00 грн, та судовий збір в сумі 25352,64 грн.

Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 10.12.2025 о 09:00 год.
Згідно довідки, підготовче судове засідання відкладено на 25 лютого 2026 року (а.с.121)
24 лютого 2026 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.
Відповідачка клопотання обґрунтувала тим, що відповідно до довідки від 16 січня 2026 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, її фактичне зареєстроване місце проживання є адреса: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 30 квітня 2026 року цивільну справу №489/8961/25 за позовом ТОВ "Компанія з управління активами "Опіка - Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення боргу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 . 
Одеський апеляційний суд у постанові від 23 лютого 2023 року у справі №522/15147/22 зазначив, що довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи можна визнати документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача при визначені підсудності розгляду справ за частиною 1статті 27 ЦПК України.
Оскільки судом встановлено, що провадження у справі відкрито помилково з порушення правил підсудності, визначений статтею 27 ЦПК України, а також з урахуванням клопотання відповідача, розгляд справи є неможливим.
Суд враховує, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи видана 29 вересня 2023 року, тобто до відкриття провадження у справі, відповідач посилається на необхідність передачі справи з метою забезпечення її доступу до правосуддя.
Враховуючи вищевикладене, та з метою забезпечення прав внутрішньо переміщеної особи на справедливий судовий розгляд та доступ до правосуддя, суд дійшов висновку, що необхідно клопотання задовольнити та передати справу за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва, за тимчасовим місцем реєстрації відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ТОВ "Компанія з управління активами "Опіка - Капітал" посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило вказану ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про передачу справи для подальшого розгляду до Солом`янського районного суду міста Києва. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що статтею 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. 
Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.
Положеннями частини першої статті 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Водночас, у розумінні частини першої статті 27 ЦПК України зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування фізичної особи – відповідача встановлюються за даними Реєстру територіальний громад, вимоги ведення якого унормовані положеннями Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (далі – Закон).
Так, пунктом 10 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону передбачено, що на період тимчасової окупації Російською Федерацією території України, а також на період віднесення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, територіальних громад до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, положення частини першої статті 4 цього Закону не поширюється на осіб, місце проживання яких зареєстроване або задеклароване у житлі, що знаходиться на тимчасово окупованій РФ території України, а також на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії. Така особа може задекларувати або зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання.
Апелянт вказує, що до реєстру територіальної громади вносяться відомості про зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, а також на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, визначених у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376, Миколаївська міська територіальна громада належить до таких територій. За таких обставин у розумінні положень частини першої статті 26 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» документом, що підтверджує зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи, є Витяг із реєстру територіальної громади.
Суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу вмотувавши таке рішення із посиланням на судову практику. Зокрема пославшись на постанову Верховного Суду від 29 липня 2019 у справі №409/2636/17. У данні справі Верховний Суд виснував, що дотримання судами вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» полягає саме у належному повідомленні учасників розгляду справи, з метою забезпечення їх участі у відправленні правосуддя.
Апелянт зазначав, що інші судові рішення, на які послався суд першої інстанції, були прийняти без врахування змін, що відбулися у сфері регулювання правовідносин щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні. Також судом першої інстанції при постановлені оскаржуваної ухвали не враховані приписи статті 28 ЦПК України
Звертаючись з позовною заявою, позивач посилався на обставини виникнення договірних зобов`язань між сторонами. Згідно наданих доказів та відкритих даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, первісний кредитор – ТОВ «Н Авто» має зареєстровані юридичні адреси у місті Миколаєві.
На думку апелянта, враховуючи приписи статті 28 ЦПК України во взаємозв`язку з положеннями статті 532 ЦК України розгляд справи належить за територіальною підсудністю за місцем реєстрації первісного кредитора. 

Узагальненні доводи інших учасників справи
На вказану апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 подала відзив, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та зазначає, що доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі апелянта є необґрунтованими та безпідставними.
Ухвала Інгульського районного суду м. Миколаєва від 30 квітня 2026 року відповідає в повній мірі вимогам процесуального Закону, практиці Європейського суду з прав людини, а також висновкам щодо застосування відповідних норм права до спірних правовідносин, викладених в постановах Верховного Суду, тобто є законною та обґрунтованою, постановленою з повним дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту та тимчасової окупації, вона вимушена була виїхати з міста Миколаєва до міста Києва, де 29 вересня 2023 року стала на облік, як внутрішньо переміщена особа (задеклароване/зареєстроване місце свого проживання АДРЕСА_1 ), без зняття її з реєстрації місця свого попереднього проживання ( АДРЕСА_3 ) та їй, як внутрішньо переміщеній особі 29 вересня 2023 року було видано довідку за №3009-5002979254 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та її, як відповідачки фактичне місце проживання починаючи з 29 вересня 2023 року та по даний час є : АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою за №3009-5002979254 від 16 січня 2026 року.
Отже, цивільна справа за позовом ТОВ «Компанія з управління активами «Опіка-Капітал» до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики відповідно до частини 1 статті 27, пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України в безсумнівному порядку підлягає розгляду саме в Солом`янському районному суді міста Києва за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України.
Зауважує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад" прийнятий Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), згідно пункту 4 якого визначено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором.
За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Така особа може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання.
Якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як внутрішньо переміщена особа, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування. Отже, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи можна визнати документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача при визначені підсудності розгляду справ за частиною 1 статті 27 ЦПК України.
Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд має враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (постанова Верховного Суду від 29 липня 2019 у справі №409/2636/17 та постанова Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі №607/5535/22).

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу, відповідачка просить про розгляд справи в суді апеляційної інстанції за її безпосередньої участі, а також інших учасників справи, повідомивши їх про дату, час та місце розгляду справи ( розгляд справи з повідомленням сторін). 

Відповідно до положень частин першої та третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в пункті 9 частині 1 статті 353 цього Кодексу (щодо передачі справи на розгляд іншого суду) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже, із системного аналізу положень статей 368, 369 ЦПК України вбачається, що клопотання однієї із сторін не може вважатись достатньою підставою для розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
В клопотанні  ОСОБА_1  посилається на необхідність додаткового обґрунтування стороною своїх заперечень, які викладені у відзиві на апеляційну скаргу на засадах змагальності сторін і можливості в наданні до суду апеляційної інстанції своїх пояснень та у доведенні перед судом їх переконливості.
Між тим, в клопотанні заявником не наведено конкретних обставин, які б слугували підставою для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до положень частин першої та третьої статті 368 ЦПК України. 
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Мотивувальна частина 

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з частиною 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, оскільки рішення у цій справі ухвалене за відсутності учасників справи, повне судове рішення складене 01 червня 2026 року, датою ухвалення судового рішення є 01 червня 2026 року.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Позиція апеляційного суду
Судом встановлено, що ТОВ "Компанія з управління активами "Опіка-Капітал" звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.
Позов пред`явлено до Інгульського районного суду м. Миколаєва за зареєстрованим місцем проживання відповідачки.
В підготовчому судовому засіданні відповідачка надала до суду клопотання про передачу справи до Солом`янського районного суду м. Києва, посилаючись на довідку про взяття її на облік як внутрішньо переміщену особу.

Згідно з частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
За частиною першою статті 4 указаного Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до сталої практики Верховного Суду довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання сторони у справі та має враховуватись судом при визначенні територіальної підсудності справи. Зокрема, зазначені висновки викладені в постановах Верховного Суду від 29 липня 2019 року справа № 409/2636/17, від 2 вересня 2019 року у справі № 753/20939/17, від 1 травня 2024 року справа № 297/2195/22, від 14 серпня 2024 року у справі № 607/5535/22. 

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримала довідку від 29 вересня 2023 року № 3009-5002979527 про те, що перебуває на обліку внутрішньо-переміщених осіб в Управлінні соціальної та ветеранської політики у м. Києві, станом на 16 січня 2026 року довідка є діючою, фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .(т.1 а.с.179).
Встановивши, що позов пред`явлено про стягнення позики, відповідачка проживає на території Солом`янського району м. Києва, Інгульський районний суд м. Миколаєва обґрунтовано направив справу за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.
Доводи апеляційної скарги про те, що належним підтвердженням зареєстрованого або задекларованого місця проживання (перебування) відповідачки в даній справі, є Витяг із реєстру територіальної громади, колегія суддів відхиляє з наведених вище підстав. 
Посилання апеляційної скарги на те, що розгляд справи належить за територіальною підсудністю за місцем реєстрації первісного кредитора – ТОВ «Н Авто», який має зареєстровані юридичні адреси у місті Миколаєві, є необґрунтованими, оскільки кредитором в даній справі є саме позивач – ТОВ "Компанія з управління активами "Опіка - Капітал", до якого перейшло право вимоги за спірним договором позики на підставі договору від 23 травня 2025 року, укладеного позивачем з – ТОВ «Н Авто».

Отже, постановляючи ухвалу у цій справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про передачу справи за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва, оскільки фактичне місце проживання відповідачки починаючи з 29 вересня 2023 року по даний час є : АДРЕСА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому судове рішення суду підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Опіка - Капітал" залишити без задоволення, а ухвалу Інгульського районного суду м. Миколаєва від 30 квітня 2026 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий	І.В. Лівінський  	
Судді	Т.Б. Кушнірова  	

Т.В. Крамаренко

Повне судове рішення складено 01 червня 2026 року.