ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2026 м.Дніпро Справа №908/242/26

Центральний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді Левшиної Г.В. (доповідач)
суддів: Андрейчука Л.В., Висоцького А.М.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.04.2026 (суддя Федько О.А., повний текст рішення складено 08.04.2026) у справі №908/242/26
за позовом Державного підприємства «ІНФОТЕХ»
до відповідача Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
про стягнення грошових коштів
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст обставин справи та оскаржуваного судового рішення.
Державне підприємство «ІНФОТЕХ» звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення суми 312865,90 грн, яка складається з: 312749,75 грн заборгованості та 116,15 грн – 3% річних.
В якості підстави для звернення з позовом позивач зазначив про наявність між сторонами господарських правовідносин, які врегульовані договором про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2025 № 15. Позивач доводить, що зобов`язання за вказаним правочином виконав та поставив / передав споживачу протягом періоду: листопад – грудень 2025 року електричну енергію у кількості 46054 кВт*год на загальну суму 603514,53 грн. Відповідач частково виконав зобов`язання щодо оплати отриманої електричної енергії за листопад 2025 року в сумі 290764,78 грн. Зазначає, що сума заборгованості відповідача за спірний період склала 312749,75 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у розмірі 116,15 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2026 у справі №908/242/26 позовні вимоги задоволено повністю: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 312749,75 грн, 3 проценти річних у розмірі 116,15 грн та судовий збір у розмірі 3754,39 грн.
При ухваленні рішення місцевий господарський суд виходив з того, що факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати отриманої/спожитої електричної енергії за договором підтверджується матеріалами справи та є доведеним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 08.04.2026 у справі №908/242/26 та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Так, за твердженням апелянта, місцевим господарським судом не було взято до уваги, що додаткові угоди до Договору між сторонами не укладались, відповідно реєстрація бюджетних зобов`язань в органі Держказначейства не здійснювалась, а відтак, підстави для оплати коштів понад суми визначені зазначеним договором відсутні. 
Крім того, на думку скаржника, суд дійшов невірних висновків, не дослідивши в повній мірі докази, наявні в матеріалах справи, зокрема позивачем не доведено перевищення відповідачем обсягів споживання електроенергії за Договором, та вихід загальної суми поставленого товару за межі суми Договору. Натомість позивач посилається виключно на акти купівлі продажу електричної енергії за листопад і грудень 2025 року, вириваючи окрему суму з контексту взаємовідносин сторін за Договором від 01.01.2025 №15.
Також відповідач наголошує на тому, що позивачем не було доведено наявність підстав для зміни істотних умов договору, таких як ціна за одиницю товару і сума договору. 

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.
01.05.2026 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти вимог апеляційної скарги, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.
За змістом поданого відзиву представник товариства наголосив на тому, що суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, здійснивши постачання електричної енергії у відповідних обсягах, що підтверджується актами купівлі-продажу електричної енергії, а також даними оператора системи розподілу. Водночас відповідач, отримавши зазначені обсяги електричної енергії, не здійснив їх повну оплату, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Доводи апелянта фактично зводяться до того, що після досягнення граничної суми договору він мав право продовжувати споживати електричну енергію без відповідної оплати, що суперечить як загальним засадам цивільного законодавства, так і принципу справедливості та добросовісності у господарських правовідносинах. За твердженням позивача, такий підхід призводив би до безпідставного збагачення відповідача за рахунок товариства, що є неприпустимим. Отже, на думку позивача, твердження апелянта про неможливість здійснення оплати понад суму договору не ґрунтуються на вимогах законодавства, суперечать встановленим обставинам справи та фактично спрямовані на ухилення від виконання грошового зобов`язання за отриманий товар.

Рух справи в суді апеляційної інстанції. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Левшиної Г.В. (доповідач), суддів: Андрейчука Л.В., Висоцького А.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2026 у справі №908/242/26; розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу, інших заяв та клопотань протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
Зазначену ухвалу надіслано всім учасникам справи в електронні кабінети через систему “Електронний суд” 30.04.2026 об 11:26, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку електронного листа.
У ході апеляційного розгляду даної справи Центральним апеляційним господарським судом, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 2 ст. 273 ГПК України.
Клопотань від учасників справи про розгляд апеляційної скарги з їх повідомленням (викликом) до суду не надходило.
Не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 01.01.2025 між Державним підприємством «НФОТЕХ» та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України укладено договір про постачання електричної енергії № 15 (далі – договір). 
За умовами п. 1.3 договору, постачальник продає електричну енергію (код товару згідно Національного класифікатора ДК 021:2015:09310000-5 – Електрична енергія) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Пунктом 1.4 договору встановлено, що обов`язковою умовою для постачання електричної енергії замовнику є наявність у нього укладеного в установленому порядку з операторами системи договорів про надання послуг з розподілу/передачі, на підставі яких замовник набуває право отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії.
Згідно з п. 4.1 договору, ціна договору становить 2048454,54 грн, у тому числі ПДВ – 341409,09 грн. 
Споживач розраховується з постачальником за товар за цінами, що визначаються відповідно до Комерційної пропозиції (п.4.2 договору). 
Фактична ціна за одиницю поставленого товару визначається щомісяця відповідно до затвердженої Додатком 2 «Комерційна пропозиція» формули після завершення розрахункового періоду. Погодження сторонами результату розрахунку здійснюється у письмовій формі шляхом підписання сторонами Актів купівлі-продажу електричної енергії. Ціна товару вважається погодженою з моменту підписання обома сторонами Акту купівлі-продажу електричної енергії (п. 4.5 договору).
Згідно з п. 4.10 договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за купований товар відповідно до умов цього договору. Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена протягом 5 робочих днів з моменту його отримання споживачем (п. 4.12 договору). 
Відповідно до п. 4.23 договору, факт надання послуг за договором оформлюється актом купівлі-продажу (далі - акт) електричної енергії, який укладається за звітний період. Споживач зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання від постачальника акта у разі відсутності обґрунтованих заперечень підписати такий акт та повернути один примірник постачальнику (п. 4.24). У разі незгоди підписати акт, споживач зобов`язаний протягом 5 робочих днів направити постачальнику письмову мотивовану відмову з вказівкою конкретно визначених обставин та причин незгоди з актом (п. 4.25 договору). 
У випадку не надходження у визначений договором строк до постачальника письмової мотивованої відмови від підписання акта, зобов`язання постачальника перед споживачем вважається належним чином виконаними, а акт - фактично узгодженим сторонами на шостий робочий день з моменту його отримання (п. 4.27 договору).
Пунктом 4.28 договору встановлено, що підписанням акта або його фактичним узгодженням, споживач підтверджує належне виконання постачальником своїх зобов`язань за договором.
Строк договору визначений сторонами пунктом 14.1 договору - з дати його підписання до 31.12.2025, а в частині оплати – до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань за цим договором.
Додатком №1 до договору є заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2025.
Додатком №2 до договору є комерційна пропозиція, умовами якої встановлено, що очікуваний обсяг постачання товару – 201850 кВт*год.; строк постачання товару – з 01.01.2025 по 31.12.2025 (включно); ціна (тариф) у грн на момент укладання договору – 10,1484 грн 1 кВт/год з ПДВ, включає в себе тариф на послуги з передачі та розподілу електричної енергії. 
У розділі «Строк надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати» комерційної пропозиції визначено, що оплата рахунка, акта постачання електричної енергії за фактично спожиту електричну енергію має бути здійснена споживачем протягом 5-ти робочих днів від дня його отримання.
На виконання умов договору, позивач направив відповідачеві акт купівлі-продажу електричної енергії № 25-Е-0010-11 за листопад 2025 року в обсязі 23892,000 кВт*год на суму 312353,98 грн. 
Відповідач звернувся до позивача з проханням розділити акт № 25-Е-0010-11 за листопад 2025 року на суму 312353,98 грн на дві частини: на суму 290764,78 грн, в т. ч. ПДВ 48460,80 грн, та на суму 21589,20 грн, в т. ч. ПДВ 3589,20 грн.
Позивач 25.12.2025 повторно направив відповідачеві акти купівлі-продажу електричної енергії за листопад 2025 року та рахунки, а саме: акт купівлі-продажу електричної енергії № 25-Е-0010-11 за листопад 2025 року по обсягу 22240,639 кВт*год на суму 290764,78 грн (рахунок №11) та акт купівлі продажу електричної енергії № 25-Е-0010-11/1 за листопад 2025 року по обсягу 1651,361 кВт*год на суму 21589,20 грн (рахунок №12), про що свідчать опис вкладення у цінний лист, поштова накладна № 0405000442720 та фіскальний чек від 25.12.2025.
Зазначені акти та рахунки отримані відповідачем 29.12.2025, що підтверджується трекінгом відправлень АТ «Укрпошта» №0405000442720.
14.01.2026 позивач направив відповідачеві акт купівлі продажу електричної енергії № 25-Е-0010-12 за грудень 2025 року по обсягу 22162,000 кВт*год на суму 291160,55 грн та рахунок №12 на зазначену суму, про що свідчать опис вкладення до цінного листа, поштова накладна №0100101329555 та фіскальний чек від 14.01.2026.
Вказаний Акт та рахунок отримані відповідачем 20.01.2026, що підтверджується трекінгом відправлень АТ “Укрпошта” №0100101329555.
Листом від 26.01.2026 №007.2-66/454 АТ «Запоріжжяобленерго» повідомило позивача, що споживач Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) у листопаді 2025 року спожив електроенергію в обсязі 23892 кВт*год, у грудні 2025 року – 22162 кВт*год.
Відповідач зобов`язання щодо оплати спожитої (купленої) електричної енергії виконав частково. За спожиту електричну енергію в листопаді 2025 сплатив 290764,78 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №14119 від 22.12.2025. 
Несплата відповідачем спожитої електричної енергії у листопаді 2025 року в сумі 21589,20 грн та у грудні 2025 року в сумі 291160,55 грн стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України основного боргу в сумі 312749,75 грн та трьох процентів річних в сумі 116,15 грн.
В свою чергу відповідач проти позову заперечив, посилаючись на ті обставини, що договір від 01.01.2025 №15 був укладений у відповідності до вимог Закону України «Про публічні закупівлі», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2022 №1275 «Деякі питання здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану», внаслідок чого істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі. Виходячи з того, що сума договору становить 2048454,54 грн., за період 2025 року позивачем надано актів купівлі-продажу електричної енергії на загальну суму 2048454,54 грн. й ця сума сплачена відповідачем, підстави для стягнення заборгованості у розмірі 312749,75 грн. відсутні.
За наслідками розгляду позову Господарським судом Запорізької області прийнято оскаржуване рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї. Водночас суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши встановлені судом обставини, дослідивши наявні у справі докази, доводи апелянта та заперечення позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Запорізької області від 08.04.2026 у справі №908/242/26 підлягає залишенню без змін з огляду на таке.
Предметом спору у даній справі є вимоги Державного підприємства «ІНФОТЕХ» до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення основного боргу та 3% річних.
Ключовими доводами апеляційної скарги є твердження відповідача про те, що суд першої інстанції не врахував посилання відповідача у відзиві на позов щодо укладання договору згідно вимог Закону України «Про публічні закупівлі», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2022 №1275 «Деякі питання здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану» та відсутність змін до вказаного договору, внаслідок чого відсутні підстави для оплати коштів понад суми визначені зазначеним договором.
Крім цього, на думку відповідача суд дійшов невірних висновків, не дослідивши в повній мірі докази, наявні в матеріалах справи, зокрема, позивачем не доведено перевищення відповідачем обсягів споживання електроенергії за договором, та вихід загальної суми поставленого товару за межі суми договору.

Щодо правової природи спірних правовідносин та питання наявності підстав для проведення розрахунків колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У цій справі суд встановив, що між Державним підприємством «НФОТЕХ» та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України був укладений договір про постачання електричної енергії від 01.01.2025 №15. 
Отже, укладений договір став підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків між сторонами.
Згідно із частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Правове регулювання правовідносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії регулюються зокрема Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII та «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ).
Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про постачання електричної енергії споживачу.
За положеннями ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником.
Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку (ч. 6 ст. 56 цього Закону).
Приписами ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Статтею 72 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, зокрема, що:
- постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу… Оператор системи передачі та оператори систем розподілу забезпечують приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж… (частина 2);
- передачу та розподіл електричної енергії, що постачається споживачам, здійснюють оператор системи передачі та оператори систем розподілу…Облік спожитої споживачем електричної енергії здійснюється постачальником послуг комерційного обліку (частина 3);
- споживач сплачує за поставлену йому електричну енергію та надані послуги згідно з умовами договорів, укладених відповідно до правил роздрібного ринку (частина 9).
Відповідно до п. 38 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» комерційний облік електричної енергії - сукупність процесів та процедур із забезпечення формування даних щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії у визначений проміжок часу з метою використання таких даних для здійснення розрахунків між учасниками ринку.
Розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу (ч. 1 ст. 45 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Як встановлено, позивачем свої зобов`язання за договором №15 від 01.01.2015 виконані належним чином. Зокрема, за період з січня по листопад 2025 поставлено відповідачеві електричну енергію на суму 2048454,54 грн. Крім цього, позивачем також поставлено відповідачеві електричну енергію у листопаді 2025 року на суму 21589,20 грн та у грудні 2025 року на суму 291160,55 грн. Загальний обсяг постачання та відповідно споживання електричної енергії у спірному періоді становить 46054 кВт*год.
Факт споживання електричної енергії у наведеному вище обсязі підтверджується наданими позивачем до справи доказами, а саме листом від 26.01.2026 №007.2-66/454 АТ «Запоріжжяобленерго», згідно якого споживач Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) у листопаді 2025 року спожив електроенергію в обсязі 23892 кВт*год, у грудні 2025 року – 22162 кВт*год.
Згідно із частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Суд погоджується з твердженнями відповідача щодо досягнення сторонами згоди за істотними умовами договору №15 від 01.01.2015, а саме, щодо кількості, вартості та обсягу електричної енергії, яка мала бути поставлена позивачем відповідачу.
Проте, як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону «Про публічні закупівлі», саме замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює в електронній системі закупівель у порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю.
Тендерна документація безоплатно оприлюднюється замовником разом з оголошенням про проведення конкурентних процедур закупівель в електронній системі закупівель для загального доступу шляхом заповнення полів в електронній системі закупівель (ч. 1 ст. 22 Закону «Про публічні закупівлі»).
У тендерній документації зазначаються, зокрема, такі відомості - проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов (п. 8 ч. 2 ст. 22 Закону «Про публічні закупівлі»).
З наведених приписів Закону «Про публічні закупівлі» вбачається, що замовник послуг, яким є відповідач у цій справі, ініціює укладення відповідних договорів про закупівлю.
Отже, саме відповідач як споживач електричної енергії мав передбачити необхідний йому обсяг електричної енергії.
Судом першої установлено, що після споживання електричної енергії на узгоджені в договорі суму та обсяги, відповідач продовжив споживати електричну енергію. Доказів звернення до позивача з заявою щодо коригування величини споживання електричної енергії або щодо припинення постачання електричної енергії матеріали справи не містять. 
Відповідно до приписів ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. ст. 626, 627, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість виконання договору сторонами.
Відповідно до пунктів 4.21, 4.29 ПРРЕЕ оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу. Порядок оплати споживачем послуг оператора системи та послуг постачальника послуг комерційного обліку мають відповідати порядку розрахунків, визначеному в укладеному договорі про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції, яка є додатком до цього договору).
Пунктом 5.2.1 ПРРЕЕ встановлено, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.
За приписами пункту 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
У п. 4.7 ПРРЕЕ передбачено, що оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.
Крім цього, згідно з частинами 2, 3 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець зобов`язаний повідомити про це продавця. Якщо в розумний строк після одержання такого повідомлення продавець не розпорядиться товаром, покупець має право прийняти весь товар, якщо інше не встановлено договором. Якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов`язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.
Отже, в силу імперативних приписів Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, Цивільного кодексу України, обсяг електроенергії, яка спожита в більшому обсязі, ніж це встановлено договором про постачання електричної енергії, має бути оплачена споживачем.
За встановленими місцевим господарським судом обставинами, позивач належним чином виконав свої зобов`язання щодо поставки із січня по грудень 2025 року електричної енергії за укладеним договором. Натомість відповідач обсяг спожитої електричної енергії за листопад та грудень 2025 не оплатив, доказів протилежного матеріали справи не містять, тому суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача суму основного боргу та 3% річних.
Узагальнюючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди скаржника з правовою оцінкою доказів та висновками суду першої інстанції, однак не спростовують встановлених обставин справи та правильності застосування норм матеріального і процесуального права.
На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, надав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені безпомилково.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Центральний апеляційний господарський суд зазначає, що аргументи були почуті, враховані апеляційним судом, при цьому судом встановлено, що оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Хаджинастасиу проти Греції»).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, які зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 року). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених доказів у їх сукупності та наданої їм належної правової оцінки, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, відповідають вимогам матеріального права та підлягають задоволенню. Наведені у позові обставини знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, тоді як доводи відповідача та апеляційної скарги їх не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та неправильного тлумачення норм законодавства.
За змістом ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Запорізької області від 08.04.2026 у справі №908/242/26 слід залишити без змін.

Судові витрати.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за її подання відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.04.2026 у справі №908/242/26 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 08.04.2026 у справі №908/242/26 залишити без змін.

Справу №908/242/26 повернути до Господарського суду Запорізької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачено статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 26.06.2026.

Головуючий суддя Г.В. Левшина 

Суддя Л.В. Андрейчук

Суддя А.М. Висоцький