ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
іменем України

справа: 655/954/13-ц
провадження 22-ц/819/870/26
29 червня 2026 року м. Херсон
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),
судді: Базіль Л.В., 
Приходько Л.А,
розглянувши в порядку письмового спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 18 листопада 2013 року, постановленого під головуванням судді Посунько Г.А., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 18 лютого 2026 року відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі № 655/954/13-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка перебувала в провадженні Горностаївського районного суду Херсонської області, в частині наступних матеріалів в копіях:
-кредитний договір № 02-63/07f від 13.06.2007 на 3 аркушах;
-графік погашення заборгованості по кредиту, додаток № 1 до кредитного договору № 02-63/07f від 13.06.2007 на 1 аркуші;
-заява анкета ОСОБА_2 на отримання кредиту на 2 аркушах;
-паспорт громадянина України та ідентифікаційний код ОСОБА_2 на 1 аркуші;
-договір застави майна №02-63/07z від 30.06.2007 на 3 аркушах;
-договір про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012 року із додатком на 6 аркушах;
-лист від 15.06.2007 начальнику Горностаївського в МРЕО ДАІ від заступника керівника відділення Промінвестбанка Войтюк С.С. про заборону вчинення дій щодо заставного майна на 1арк.;
-договір про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року із додатком на 14 аркушах;
-витяг про реєстр в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 39654788 від 27.12.2012 на 1 арк.;
-витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухом майна 39892985 від 11.02.2013 на 1 арк.;
-повний текст ухвали Горностаївського районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2013 року про відкриття провадження у справі та призначення судового засідання;
-повний текст заочного рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 18 листопада 2013 року.
З відновлених матеріалів справи встановлено наступне:
Зміст позовних вимог
В жовтні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» послалось на те, що відповідно до умов кредитного договору №02-63/07f від 13 червня 2007 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» надав відповідачеві ОСОБА_1 кредит в сумі 31900 грн. з кінцевим строком повернення 12 червня 2010 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19 % річних.
17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №02-63/07f від 13 червня 2007 року. ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомило ОСОБА_1 про заміну кредитора у зобов`язанні. 
Відповідач ОСОБА_1 не виконує договірні зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: по кредиту в сумі 30 994,07 грн., по відсоткам за користування кредитом в сумі 2112,45 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором в сумі 1612,65 грн., всього 34 719,17 грн., які позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» просив суд стягнути з відповідача на свою користь. Також позивач просив суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 347,19 грн.
Зміст рішення суду першої інстанції 
Заочним рішенням Горностаївського районного суду Херсонської області від 18 листопада 2013 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволений.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором №02-63/07f від 13 червня 2007 року : по кредиту в сумі 30994,07 грн., по відсоткам за користування кредитом в сумі 2112,45 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором в сумі 1612,65 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 347,19 грн., всього 35066,36 грн. 
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач належним чином не виконував зобов`язання, обумовленні укладеним між сторонами кредитним договором, з приводу чого наявні правові підстави для стягнення заборгованості за договором в заявленому позивачем розмірі. 
Суд зазначив, що відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_1 повідомлявся шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями за адресою місця його проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Судові повістки про виклик відповідача ОСОБА_1 в судове засідання повернені до суду з відміткою поштового відділення про відсутність адресата.
Ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 02 березня 2026 року заява представника ОСОБА_2 , подана в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 18 листопада 2013 року у справі №655/954/13-ц залишена без задоволення.
Згідно частини четвертої статті 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Доводи апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі від 01 квітня 2026 року ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить заочне рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 18 листопада 2013 року скасувати та ухвалите нове судове рішення про відмову ТОВ «Кредитні ініціативи» у задоволенні позовних вимог. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що скаржник не був належним чином повідомлений про розгляд справи, не отримував судових повісток про виклик до суду та тривалий час не був обізнаний про постановлене у справі заочне рішення від 18 листопада 2013 року, з приводу чого не мав можливості подати заперечення проти позову та заяву про застосування строку позовної давності, який позивачем пропущеним, оскільки строк дії укладеного між сторонами кредитного договору сплив 12 червня 2010 року, а з позовом до суду ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося 16 жовтня 2013 року, тобто з пропуском встановленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.
Також скаржник вказав про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами факту отримання ним кредитних коштів згідно Інструкції про касові операції в банках України та розміру кредитної заборгованості, який не підтверджений первинними бухгалтерськими документами згідно статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Правова позиція інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи», зазначивши про законність та обґрунтованість заочного рішення суду від 18 листопада 2013 року, товариство просило скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Позивач, серед іншого зазначив, що видача кредитних коштів позичальнику була здійснена в 2007 році через касу філії «Відділення Промінвестбанку в м.Нова Каховка Херсонської області». Оскільки м.Нова Каховка перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області, а діяльність відділення банку призупинена, позивач не має можливості надати первинні документи, які підтверджують факт видачі кредиту.
Розгляд справи судом апеляційної інстанції
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду у справі з ціною менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому, відповідно до частини тринадцятої статті 7 та частини першої статті 369 ЦПК України підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без проведення судового засідання.
Частиною першою, другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
13 червня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №02-63/07f, за умовами якого банк надає позичальнику кредит в сумі 31 900,00 грн на облаштування квартири (пункти 2.1, 2.5 договору).
В пунктах 2.2 - 2.4 договору сторони погодили, що розмір процентної ставки за користування кредитом становить 19 % річних; кінцевий термін повернення кредиту – не пізніше 12 червня 2010 року; погашення кредиту, процентів, комісійної винагороди здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку (Додаток №1), який є невід`ємною частиною договору.
Кредит надається банком позичальнику одноразово в повному обсязі на споживчі потреби, шляхом видачі готівкових коштів безпосередньо з позичкового рахунку, відкритого банком позичальнику, через касу філії «Відділення Промінвестбанку в м.Нова Каховка Херсонської області» (пункт 3.1).
Згідно пункту 6.4 за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом та/або комісійної винагороди за управління кредитом, позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення, та нараховується за кожен день прострочення платежу. 
В пункті 6.10 кредитного договору сторони погодили строк позовної давності тривалістю 10 років.
До кредитного договору додано Графік погашення заборгованості по кредиту (Додаток №1); заява-анкета позичальника ОСОБА_1 на отримання кредиту від 13 червня 2007 року, підписані сторонами.
В якості забезпечення виконання кредитного договору від 13 червня 2007 року, між сторонами був укладений нотаріально посвідчений договір застави майна №02-63/07z , предметом якого є належний на праві власності ОСОБА_1 автомобіль ГАЗ 31105-121, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договори відступлення прав вимоги та нотаріально посвідчений договір про передачу прав за договорами забезпечення, за умовами якого первісний кредитор відступив право вимоги за договорами, у тому числі, за кредитним договором №02-63/07f та договором застави майна №02-63/07z на користь позивача в особі ТОВ «Кредитні ініціативи».
Згідно додаткового реєстру позичальників за зазначеними договорами про відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року та детального розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 12 червня 2010 року ОСОБА_1 мав заборгованість в загальному розмірі 34 719,17 грн, з яких 30 994,07 грн – борг за кредитом; 2112,45 грн - проценти за користування кредитними коштами та 1612,65 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. 
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт перший частини другої статті 11 ЦК України).
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до положень частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частинами першою та третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно положень статей 57-60 ЦПК України, в редакції на час розгляду справи, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналогічні за змістом положення містяться в статтях 76, 77, 81 ЦПК України, в редакції на час апеляційного перегляду справи.
Отже, вищезазначені процесуальні норми права передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Апеляційний суд наголошує, що відновлення втраченого судового провадження у справі №655/954/13-ц проведено частково, а відтак апеляційний перегляд справи здійснюється в межах відновлених документів, які дають підстави перевірити законність та обґрунтованість судового рішення. 
Встановлені у справі фактичні обставини свідчать, що 13 червня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №02-63/07f, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 31 900,00 грн на умовах строковості, платності та зворотності. Сторони погодили, що розмір процентної ставки за користування кредитом становить 19 % річних; кінцевий термін повернення кредиту – не пізніше 12 червня 2010 року; погашення кредиту, процентів, комісійної винагороди здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку, який є невід`ємною частиною договору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує факт укладення ним кредитного договору, договору застави майна, підписання анкети-заяви про надання кредиту, графіку повернення коштів щомісячними платежами. Скаржником не надано належних та допустимих доказів виконання умов кредитного договору. Також відповідачем не надано доказів розірвання або визнання недійсним укладеного між сторонами кредитного договору, які б спростовували для ОСОБА_1 обов`язок з виконання умов договору від 13 червня 2007 року.
Щодо доводів скаржника про порушення судом норм процесуального права
Згідно пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Частиною п`ятою статті 74 ЦПК України, в редакції станом на 18 листопада 2013 року, передбачено, що nудова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У разі відсутності адресата особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (частина четверта статті 76 ЦПК України).
У відновлених матеріалах справи відсутні рекомендовані листи про доставлення відповідачу судових повісток. Разом із цим, з заочного рішення суду від 18 листопада 2013 року встановлено, що відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_1 повідомлявся шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями за адресою місця його проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Судові повістки про виклик відповідача ОСОБА_1 в судове засідання повернуто до суду з відміткою поштового відділення про відсутність адресата.
Наведене дає підстави вважати, що суд першої інстанції дотримався вимог процесуального закону щодо завчасного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи, а відтак доводи апеляційної скарги про зворотне слід оцінити критично.
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права та скасування судового рішення з підстав неповідомлення відповідача про розгляд справи та створення перешкод у доступі до правосуддя.
Щодо пропуску строку позовної давності
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). 
Частиною першою статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. 
Ураховуючи наведені приписи законодавства та погоджений сторонами кредитного договору строк позовної давності тривалістю 10 років (пункт 6.10 договору), апеляційний суд визнає неприйнятними аргументи скаржника про пропуск позивачем загального трирічного строку позовної давності звернення до суду.
Щодо доводів апеляційної скарги про ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів про видачу кредиту та виписки по рахунку згідно статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»
Частина перша, друга статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в редакції станом на 18 листопада 2013 року, передбачала, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях. 
За приписами статті 44.3 Податкового кодексу України, в редакції станом на 18 листопада 2013 року, строк зберігання документів бухгалтерського обліку та фінансової звітності становив 1095 днів (3 роки) для загальних документів або 1825 днів (5 років) для документів, пов`язаних з обчисленням податків та зборів.
В подальшому приписи Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», були змінені, зокрема в 2015 році, відносно створення первинних документів в електронній формі програмного забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Ураховуючи наведене, а також те, що матеріали втраченого провадження у справі відновлено частково, строки зберігання первинних документів фінансового обліку згідно вимог діючого законодавства на час укладення кредитного договору та розгляду справи сплили, а відділення банку, в якому позичальник отримував кредит перебуває на тимчасово окупованої території України, що унеможливлює здійснення запиту на наявність документів, колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги в зазначеній частині неприйнятними.
За відсутності іншого, відновлені матеріали справи свідчать, що будучи достовірно обізнаним про укладення кредитного договору, позичальником не вчинялися дії щодо врегулювання кредитних правовідносин, а звернення з апеляційною скаргою мало місце лише після початку примусового виконання судового рішення шляхом списання коштів з платіжної карти боржника, що свідчить про недобросовісність дій відповідача у виниклих правовідносинах. 
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За результатами апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а заочного рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 18 листопада 2013 року - без змін.
Щодо розподілу судових витрат 
Розподіл судових витрат в порядку частини тринадцятої статті 141 ЦПК України не здійснюється у зв`язку із залишенням апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 18 листопада 2013 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 389 ЦПК України. 

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.А. Приходько