Справа № 502/549/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області
у складі:
головуючого судді Масленикова О.А.
за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.
розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 
до
Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області
про
встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності за спадкове майно.
В обгрунтовання поданого позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивача - ОСОБА_3 , який на день смерті проживав в АДРЕСА_1 , вказаний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15.08.2012 року, свідоцтвами про народження, відповідною відміткою в паспорті.
Перед смертю ОСОБА_3 заповітів на своє майно не складав.
Так, після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складалося з земельної ділянки площею 4,3869 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в Одеській області, Кілійський район, Трудівська сільська рада та земельної ділянки плошею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в Одеській області, Кілійський район, Трудівська сільська рада. 
Відповідно до Рішення Кілійського районного суду Одеської області по справі №502/1648/15-ц від 11.08.2015 року за позивачем було визнано право власності на вказані земельні ділянки за спадщиною за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Вказане також підтверджується Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області по справі №502/1648/15-ц від 17.09.2015 року, Витягом з ДЗК від 14.09.2015 року та Витягом з Державного реєстру речових прав від 28.09.2015 року. 
Тобто, після смерті ОСОБА_3 , позивач успадкував за законом все належне померлому майно, але через відсутність правовстановлюючих документів позивачем було оформлено право власності за спадщиною не на все спадкове майно.
Так, до складу спадщини ще відносився житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 та житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 . 
ОСОБА_3 збудував вказані житлові будинки, доглядав їх, але право власності на них оформив, що підтверджується Довідкою старости №08 від 14.01.2026 року, Довідкою старости №09 від 14.01.2026 року, Інформаціями з Державного реєстру речових прав від 09.03.2026 року та Актом про встановлення фактів від 13.03.2026 року.
Відповідно до технічного паспорта від 20.02.2026 року житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 складається з: літ. А- житловий будинок (загальна площа 106,5 кв. метра, житлова площа 56,7 кв. метра), літ. Б – сарай, літ. В – сарай, літ. Г – літня кухня, літ. Д – сарай, №1-2- надвірні споруди. 
Відповідно до технічного паспорта від 20.02.2026 року житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 складається з: літ. А- житловий будинок (загальна площа 95,0 кв. метра, житлова площа 57,2 кв. метра), літ. Б – гараж, літ. В – сарай, №1-2- надвірні споруди. 
Оскільки правовстановлюючі документи на житлові будинки відсутні, а правовстановлюючі документи на земельні ділянки втрачені, то оформити право власності в нотаріальному порядку позивач не може. 
У зв`язку з зазначеним позивач просить суд:
- встановити факт належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 та житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 .
- визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 , який складається з: літ. А- житловий будинок (загальна площа 106,5 кв. метра, житлова площа 56,7 кв. метра), літ. Б – сарай, літ. В – сарай, літ. Г – літня кухня, літ. Д – сарай, №1-2- надвірні споруди згідно спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
- визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 , який складається з: літ. А- житловий будинок (загальна площа 95,0 кв. метра, житлова площа 57,2 кв. метра), літ. Б – гараж, літ. В – сарай, №1-2- надвірні споруди згідно спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився.
Представник позивача ОСОБА_4 в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача - Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає.
На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України.
Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 28.07.1952 року Миколаївською сільською Радою вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , актовий запис №3 від 28.07.1952 року /а. с. 8/.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , складеного 01.12.1956 року Виконавчим комітетом Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області та виданого повторно 16.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , актовий запис №42 від 01.12.1956 року /а. с. 9/.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 15.08.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 269 від 15.08.2012 року /а. с.7/. 
Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 11.08.2015 року по справі №502/1648/15-ц встановлено факт належності земельної ділянки площею 4,39 га на території Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5122384600:01:001:0303 – ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлено факт належності земельної ділянки площею 1,00 га на території Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області, яку передано для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 5122384600:01:002:0367 – ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 4,39 га на території Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5122384600:01:001:0303, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 1,00 га на території Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області, яку передано для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 5122384600:01:002:0367, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 25.08.2015 року /а. с. 10-11/.
Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 17.09.2015 року по справі №502/1648/15-ц виправлено описки в рішенні Кілійського районного суду Одеської області від 11.08.2015 року по цивільній справі № 502/1648/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно. Вказано, що у рішенні Кілійського районного суду Одеської області від 11.08.2015 року по цивільній справі № 502/1648/15-ц усі записи кадастрового номеру 5122384600:01.001:0303 земельної ділянки площею 4,39 га на території Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА № 355305, підлягають заміні на вірний кадастровий номер 5122384600:01:002:0303, земельної ділянки площею 4,39 га на території Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с.12/.
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №44656108 від 28.09.2015 року вбачається, що земельна ділянка площею 4,39 га, яка розташована за адресою: Одеська область, Кілійський район, с/рада Трудівська, кадастровий номер 5122384600:01:002:0303, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі рішення Кілійського районного суду Одеської області від 11.08.2015 року по справі №502/1648/15-ц, на праві приватної власності належить ОСОБА_1 /а.с.16/.
Згідно довідки №08 від 14.01.2026 року виданої Трудівським старостинським округом №6 виконавчого комітету Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно розташований житловий будинок /а.с.17/.
Відповідно до технічного паспорта від 20.02.2026 року житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 складається з: літ. А- житловий будинок (загальна площа 106,5 кв. метра, житлова площа 56,7 кв. метра), літ. Б – сарай, літ. В – сарай, літ. Г – літня кухня, літ. Д – сарай, №1-2- надвірні споруди /а.с.19-21/.
Згідно довідки №09 від 14.01.2026 року виданої Трудівським старостинським округом №6 виконавчого комітету Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області встановлено. що в селі Трудове в 1992 році знаходився радгосп «Трудовий» (державне підприємство) тому колгоспних дворів не було /а.с.18/.
Відповідно до технічного паспорта від 20.02.2026 року житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 складається з: літ. А- житловий будинок (загальна площа 95,0 кв. метра, житлова площа 57,2 кв. метра), літ. Б – гараж, літ. В – сарай, №1-2- надвірні споруди /а.с.22-24/. 
Згідно Акту про встановлення фактів від 13.03.2026 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 побудував і проводив текучий ремонт, надав для проживання своїм родичам житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 та житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 . Право власності на вказані житлові будинки належним чином не оформлював /а.с.28/. 
Відповідно до повідомлення Ренійської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № 536/01-16 від 08.05.2026 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа до майна померлого не заводилась та свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 85108171 від 04.05.2026 року. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №85108217 від 04.05.2026 року інформація в Спадковому реєстрі відносно ОСОБА_3 , 1952 року народження, як заповідача - відсутня.
При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.
Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про підтвердження факту належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 та житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.
Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).
Відповідно до п. п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.
Як зазначено в п. п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позивач не має можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі з вищенаведених підстав, в зв`язку з чим право позивача на спадщину підлягає захисту в судовому порядку відповідно до ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1225, 1262, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 259, 263-265, 280-282, 315 ЦПК України, суд, - 

В И Р І Ш И В :
Позов - задовольнити повністю.
Встановити факт належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 та житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 , який складається з: літ. А- житловий будинок (загальна площа 106,5 кв. метра, житлова площа 56,7 кв. метра), літ. Б – сарай, літ. В – сарай, літ. Г – літня кухня, літ. Д – сарай, №1-2- надвірні споруди згідно спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 , який складається з: літ. А- житловий будинок (загальна площа 95,0 кв. метра, житлова площа 57,2 кв. метра), літ. Б – гараж, літ. В – сарай, №1-2- надвірні споруди згідно спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
  Суддя Кілійського районного суду  	  О. А. Маслеников