ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
06.07.2026	Справа № 904/1373/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи 
за позовом Фізичної особи-підприємця Сидоренка Володимира Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )
до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 )
про стягнення 1 093 154, 51 грн,

Представники сторін: не викликались 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Сидоренко Володимир Миколайович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь основну заборгованість з суборенди у розмірі 662 938,19 грн., грошові кошти за несвоєчасну сплату основного боргу 370 226,43 грн., з них: пеню у розмірі 108 509,70 грн., 30% річних у розмірі 230670,00 грн., інфляційні збитки у розмірі 20 480,15 грн., та 3% річних у розмірі 10 566,58 грн., грошові кошти за несвоєчасну сплату гарантійного платежу у розмірі 54 989,89 грн., з них: пеню у розмірі 42 192,54 грн., інфляційні втрати у розмірі 8 696,67 грн., 3% річних у розмірі 4 100,68 грн.; штраф за неповернення документів у розмірі 5000,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором суборенди нежилих приміщень № СМ-27325 від 01.04.2025 (далі - договір) в частині своєчасної та повної спати орендної плати за суборенду приміщення за адресою: АДРЕСА_3. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2026 №904/1373/26 матеріали позовної заяви Фізичної особи-підприємця Сидоренка Володимира Миколайовича до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 1 093 154, 51 грн передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.
06.04.2025 вказана справа надійшла до Господарського суду міста Києва.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи №904/1373/26 між суддями, вказану позовну заяву передано на розгляд судді Пукшин Л.Г.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників учасників справи.
14.04.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" представником ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на ті підстави, що позивачем в односторонньому усному порядку припинено доступ до орендованого приміщення, і відповідачу не було відомо про проведення ремонту в приміщенні за її рахунок; відповідач не користувалася суборендованим приміщенням площею 256, 30 кв.м. з 14.06.2025 по 28.02.2026 включно; нарахування суборендної плати після фактичного припинення користування приміщенням або його повернення суперечить п. 6.14, п. 6.15, п. 6.17 договору; заявлена позивачем щомісячна ставка суборендної плати 76 890,00 грн є явно завищеною та не відповідає реальним ринковим умовам оренди/суборенди нежилих приміщень у локації АДРЕСА_3; відповідач здійснила низку платежів за договором суборенди, які частково або повністю не були враховані позивачем; позивачем не доведений факт прострочення виконання зобов`язань.
21.04.2026 (зареєстровано 22.04.2026) Фізичною особою-підприємцем Сидоренком Володимиром Миколайовичем подано письмові пояснення, у яких позивач заперечує проти доводів відповідача, наведених у відзиві, зазначивши, що за умовами договору суборендна плата нараховується з дати підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення в користування та до дня підписання сторонами акта приймання-передачі про повернення включно, на даний час договір є діючим, і відповідачем не надано підписаного акту приймання - передачі (повернення) приміщення, як і жодних інших доказів звільнення суборендованого приміщення раніше встановленого договором строку, при цьому спірними є зобов`язання саме за актом № 3 приймання-передачі нежитлового приміщення від 01.05.2025, розмір гарантійного платежу не входить до вимоги про стягнення заборгованості.
У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:
01.04.2025 між Фізичною особою-підприємцем Сидоренком Володимиром Миколайовича (далі - орендар) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - суборендар) укладено договір суборенди нежилих приміщень №СМ-27325 (далі - договір), за умовами пункту 1.1. якого орендар зобов`язується передати суборендареві, а суборендар зобов`язується прийняти у тимчасове платне користування нежиле приміщення загальною площею: 256, 30 м2, за адресою: АДРЕСА_3. Строк дії договору - 31.12.2026 включно. Щомісячний суборендний платіж - 76 890, 00 грн. вартість суборенди за 1 кв.м. - 300, 00 грн. Приміщення надається суборендарю для ведення господарської діяльності.
Додатковою угодою від 02.04.2025 до договору сторони погодили з 02.04.2025 пункт 1.1. договору викласти у наступній редакції: загальна площа нежитлового приміщення - 109, 00 м2, адреса приміщення - АДРЕСА_3. Строк дії договору - 15.04.2025 включно. Суборендний платіж з 02.04.2025 по 15.04.2025 - 15 400, 00 грн. Приміщення надається суборендарю для здійснення господарської діяльності.
Відповідно до пункту 2.1. договору приміщення передається орендарем і приймається суборендарем на підставі акта приймання-передачі приміщення, що є Додатком №1 до даного договору, а у випадку передачі орендарем разом із приміщенням меблів, техніки, обладнання.
Приміщення вважається повернутим орендарю з моменту підписання представниками сторін відповідного акту приймання-передачі (повернення) (пункту 2.5. договору).
Пунктом 6.1. договору визначено, що згідно з умовами договору суборендар сплачує орендарю наступні платежі:
- Гарантійний платіж;
- Суборендну плату за користування приміщенням (далі - суборендна плата або суборендний платіж)
- Інші послуги суборенди приміщення (за їх наявності), перелік яких зазначений у п. 6.4. цього договору.
Гарантійний платіж - грошова сума, перерахована суборендарем на користь орендаря, яка є засобом забезпечення виконання суборендарем зобов`язань за цим договором (пункт 6.2. договору).
Гарантійний платіж сплачується суборендарем на розрахунковий рахунок орендаря в національній грошовій одиниці України - гривні, в дату підписання цього договору, в розмірі, передбаченому п. 6.2.2. договору.
Згідно з пунктом 6.3. договору суборендою платою є щомісячний обов`язковий грошовий платіж, який суборендар зобов`язаний сплачувати орендарю до 20 числа кожного поточного календарного місяця, що передує місяцю за який здійснюється платіж та користування приміщенням. Плата за неповний (перший та/або останній) місяць суборенди нараховується і сплачується пропорційно до кількості днів, протягом яких суборендар фактично користувався приміщенням. Плата за користування приміщення нараховується починаючи з дня підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення (в користування). Датою підписання акту приймання-передачі (в користування) вважається дата зазначена в акті приймання-передачі приміщення (в користування), якщо інша дата не передбачена даним договором.
Пунктом 6.4. договору передбачено, що крім суборендної плати, зазначеної у п. 6.3. цього договору, суборендар обов`язково бере участь у витратах (надалі за текстом - інші послуги з суборенди) орендаря на утримання приміщення (прибирання коридорів, туалетних приміщень, прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, поточний ремонт приміщень загального користування, охорона, освітлення місць загального користування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, поточний ремонт, вивезення сміття, обслуговування/утримання ліфтів, земельного податку, податку на нерухоме майно та інших витрат) шляхом компенсації її вартості за фактично спожитого їх обсягу, за чинними тарифами на дату розрахунку, а в неподільній частині - пропорційно до площі приміщення в будівлі, яку суборендар займає.
Перелік інших послуг з суборенди та їх вартість по утриманню приміщення, що підлягають частковій компенсації суборендарем орендарю, залежить у кожному випадку від конкретних обставин і не може бути вичерпним.
Суборендар зобов`язується компенсувати витрати вартості комунальних послуг (-тепло, -водо, -електро постачання) згідно засобів обліку споживання.
Суборендар оплачує інші послуги (в разі наявності) пов`язані з суборендою на підставі рахунків, виставлених орендарем, протягом 3 банківських днів від дати одержання рахунку. У разі відсутності у суборендаря рахунку на оплату інших послуг з суборенди він зобов`язаний оплатити їх не пізніше 5 числа поточного місяця - здійснити авансовий платіж, за поточний місяць в період якого користується приміщенням.
Згідно з пунктами 6.13 - 6.14 договору суборендар зобов`язаний сплачувати суборендну плату і інші послуги з суборенди, в порядку, у розмірах, та у терміни, що визначені цим договором. Суборендна плата нараховується з дати підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення (в користування) та до дня (дати), включно, підписання сторонами акта приймання-передачі (повернення) приміщення.
Пунктом 8.2. договору встановлено, що у випадку сплати суборендарем суборендної плати та/або інших платежів, передбачених цим договором, суборендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла, у період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожний день прострочення та за весь період прострочення.
Пунктом 8.3. договору передбачено, що за умови прострочення суборендарем оплати будь-якого з платежів, визначених цим договором, в тому числі гарантійного платежу, суборендар, окрім встановленої цим договором пені, додатково сплачує 30% від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) платежу, протягом 7 календарних днів з моменту отримання суборендарем такої вимоги.
У випадку ненадання та/або несвоєчасного, не підписання суборендарем орендарю акту звірки взаєморозрахунків чи будь-якого іншого акту (в т.ч. акта приймання - передачі (в користування), акта приймання - передачі (повернення), актів здачі - приймання робіт (наданих послуг), акту звірки взаєморозрахунків або іншого документа, визначеного цим договором, суборендар має сплатити штраф у розмірі 5000, 00 грн, штраф сплачується на рахунок орендаря протягом 7 календарних днів з моменту отримання суборендарем такої вимоги (пункт 8.6. договору). 
За актом від 02.04.2025 №1 приймання-передачі нежилих приміщень до договору суборенди нежилих приміщень №СМ-27325 від 01.04.2025 орендар передав, а суборендар отримав в суборенду (тимчасове, строкове платне користування) нежиле приміщення загальною площею 109,00 м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3, з усіма внутрішніми системами та комунікаціями, що наявні на час укладання договору.
Згідно з актом від 15.04.2025 №2 приймання-передачі нежилих приміщень до договору суборенди нежилих приміщень №СМ-27325 від 01.04.2025 орендар у належному стані прийняв, а суборендар передав з суборенди нежиле приміщення загальною площею 109, 00 м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3. 
За актом від 01.05.2025 №3 приймання-передачі нежилих приміщень до договору суборенди нежилих приміщень №СМ-27325 від 01.04.2025 орендар передав, а суборендар отримав в суборенду (тимчасове, строкове платне користування) нежиле приміщення загальною площею 256, 30 м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3, з усіма внутрішніми системами та комунікаціями, що наявні на час укладання договору.
Позивач зазначає, що за період користування приміщенням площею 256, 30 м2 відповідачем було здійснено оплату лише в розмірі 110 000, 00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2PL729492 від 23.08.2025, яку зараховано як суборендну плату за травень 2025 та частково за червень (з 01.06.2025 по 13.06.2025), таким чином неоплаченою є заборгованість з 14.06.2025 по 28.02.2026 в сумі 658 900, 10 грн.
Крім того, відповідачу нараховано 4038, 19 грн заборгованості зі сплати інших послуг з суборенди (комунальних витрат): за період травень - липень 2025 року нараховано 6035, 97 грн, фактично сплачено 4605, 00 грн (згідно платіжних інструкцій №@2PL479803 від 18.07.2025 на суму 3 763, 00 грн, №@2PL391743 від 22.09.2025 на суму 842, 00 грн); також неоплаченими залишилися витрати на суму 2607, 42 грн за період вересень - листопад 2025.
На виконання умов договору позивачем, зокрема разом з листом від 23.09.2025 (повторно), направлено відповідачу акти надання послуг (суборенди): №24 від 31.05.2025, №33 від 30.06.2025, №46 від 31.07.2025, №47 від 31.08.2025, №57 від 30.09.2025, №72 від 31.10.2025, №73 від 31.11.2025, №92 від 31.12.2025, №8 від 31.01.2026, №9 від 28.02.2026; акти надання послуг (інших послуг): №61 від 31.07.2025, №80 від 30.09.2025, №93 від 31.10.2025, №94 від 30.11.2025; рахунки на оплату (послуг з суборенди): №26 від 01.05.2025, №33 від 02.05.2025, №43 від 19.06.2025, №44 від 09.07.2025, №50 від 08.08.2025, №67 від 17.09.2025, №68 від 10.10.2025, №90 від 01.12.2025, №4 від 01.01.2026, №5 від 08.01.2026; рахунки на оплату (інших послуг): №39 від 31.05.2025, №48 від 30.06.2025, №54 від 31.07.2025, №75 від 30.09.2025, №91 від 31.10.2025, №92 від 30.11.2025, які не були підписані останнім.
Крім того, як стверджує позивач, відповідач, в порушення умов п. 6.2.2. договору, здійснив сплату гарантійного платежу лише частково - в сумі 10 000, 00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №@2PL070109 від 03.04.2025, неоплаченою залишилась частина в сумі 143 780, 00 грн.
Викладене стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення 662 938, 19 грн основної заборгованості із суборендної плати та інших послуг з суборенди, а також за несвоєчасну сплату основного боргу: 108 509, 70 грн пені (згідно з пунктом 8.2. договору), 230 670, 00 грн штрафу у розмірі 30%, (згідно з пунктом 8.3. договору), 20 480, 15 грн інфляційних втрат, 10 566, 58 грн 3% річних; за несвоєчасну сплату гарантованого платежу: 42 192, 54 грн пені (згідно з пунктом 8.2. договору), 8 696, 67 грн інфляційних втрат, 4 100, 68 грн 3% річних; 5000, 00 грн 00 штрафу за неповернення документів (згідно з пунктом 8.6. договору).
Відповідач, в свою чергу, не визнає позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на ті підстави, що позивачем в односторонньому усному порядку припинено доступ до орендованого приміщення, і остання фактично не користувалася суборендованим приміщенням з 14.06.2025 по 28.02.2026 включно, таким чином нарахування суборендної плати після припинення користування приміщенням або його повернення суперечить п. 6.14, п. 6.15, п. 6.17 договору; крім того позивачем враховано не всі здійснені відповідачем платежі.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором піднайму, а відповідно до частин 1, 3 статті 774 Цивільного кодексу України, передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.
Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом (частина 1, 3 статті 760 ЦК України).
За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (частини 1, та 5 статті 762 ЦК України).
Пунктом 6.1. договору визначено, що згідно з умовами договору суборендар спачує орендарю наступні платежі: Гарантійний платіж; Суборендну плату за користування приміщенням (далі - суборендна плата або суборендний платіж); Інші послуги суборенди приміщення (за їх наявності), перелік яких зазначений у п. 6.4. цього договору.
Гарантійний платіж сплачується суборендарем на розрахунковий рахунок орендаря в національній грошовій одиниці України - гривні, в дату підписання цього договору, в розмірі, передбаченому п. 6.2.2. договору (пункт 6.2.1. договору).
Згідно з пунктом 6.3. договору суборендою платою є щомісячний обов`язковий грошовий платіж, який суборендар зобов`язаний сплачувати орендарю до 20 числа кожного поточного календарного місяця, що передує місяцю за який здійснюється платіж та користування приміщенням. Плата за неповний (перший та/або останній) місяць суборенди нараховується і сплачується пропорційно до кількості днів, протягом яких суборендар фактично користувався приміщенням. Плата за користування приміщення нараховується починаючи з дня підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення (в користування). Датою підписання акту приймання-передачі (в користування) вважається дата зазначена в акті приймання-передачі приміщення (в користування), якщо інша дата не передбачена даним договором.
Пунктом 6.4. договору передбачено, що крім суборендної плати, зазначеної у п. 6.3. цього договору, суборендар обов`язково бере участь у витратах (надалі за текстом - інші послуги з суборенди) орендаря на утримання приміщення (прибирання коридорів, туалетних приміщень, прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, поточний ремонт приміщень загального користування, охорона, освітлення місць загального користування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, поточний ремонт, вивезення сміття, обслуговування/утримання ліфтів, земельного податку, податку на нерухоме майно та інших витрат) шляхом компенсації її вартості за фактично спожитого їх обсягу, за чинними тарифами на дату розрахунку, а в неподільній частині - пропорційно до площі приміщення в будівлі, яку суборендар займає.
Перелік інших послуг з суборенди та їх вартість по утриманню приміщення, що підлягають частковій компенсації суборендарем орендарю, залежить у кожному випадку від конкретних обставин і не може бути вичерпним.
Суборендар зобов`язується компенсувати витрати вартості комунальних послуг (-тепло, -водо, -електро постачання) згідно засобів обліку споживання.
Суборендар оплачує інші послуги (в разі наявності) пов`язані з суборендою на підставі рахунків, виставлених орендарем, протягом 3 банківських днів від дати одержання рахунку. У разі відсутності у суборендаря рахунку на оплату інших послуг з суборенди він зобов`язаний оплатити їх не пізніше 5 числа поточного місяця - здійснити авансовий платіж, за поточний місяць в період якого користується приміщенням.
Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту вищевказаних пунктів договорів строк виконання відповідачем встановленого грошового зобов`язання зі сплати гарантійного платежу (пункт 6.2.1. договору); суборендної плати (пункт 6.3. договору); інших послуг суборенди (пункт 6.4. договору) на момент розгляду справи настав.
Втім, як встановлено судом, відповідач, у встановлені договором строки передбачені договором платежі у належному розмірі не здійснила.
Суд не враховує посилання відповідача на відсутність факту користування майном протягом спірного періоду, оскільки як доказів повернення позивачу орендованого приміщення після 01.05.2025 (шляхом підписання акта приймання-передачі), так і будь-яких доказів неможливості використання майна, через обставини, за які суборендар не відповідає, суду не надано.
При цьому, у ст. 2, 13 Господарського процесуального кодексу України закріплений принцип змагальності господарського судочинства, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині повної сплати суборендної плати та інших послуг з суборенди підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення боргу в розмірі 662 938, 19 грн.
Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності, зокрема сплата штрафних санкцій.
Пунктом 8.2. договору встановлено, що у випадку сплати суборендарем суборендної плати та/або інших платежів, передбачених цим договором, суборендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла, у період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожний день прострочення та за весь період прострочення.
Пунктом 8.3. договору передбачено, що за умови прострочення суборендарем оплати будь-якого з платежів, визначених цим договором, в тому числі гарантійного платежу, суборендар, окрім встановленої цим договором пені, додатково сплачує 30% від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) платежу, протягом 7 календарних днів з моменту отримання суборендарем такої вимоги.
У випадку ненадання та/або несвоєчасного, не підписання суборендарем орендарю акту звірки взаєморозрахунків чи будь-якого іншого акту (в т.ч. акта приймання - передачі (в користування), акта приймання - передачі (повернення), актів здачі - приймання робіт (наданих послуг), акту звірки взаєморозрахунків або іншого документа, визначеного цим договором, суборендар має сплатити штраф у розмірі 5000, 00 грн, штраф сплачується на рахунок орендаря протягом 7 календарних днів з моменту отримання суборендарем такої вимоги (пункт 8.6. договору). 
Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення сплати платежів за договором, позивачем нараховано та заявлено до стягнення за несвоєчасну сплату основного боргу: пеню в сумі 108 5059, 70 грн, штраф у розмірі 30% в сумі 230 670, 00 грн (періоди з 21.05.2025 - 31.07.2025; 21.08.2025 - 16.03.2026); за несвоєчасну сплату гарантованого платежу: пеню в сумі 42 192, 54 грн (період з 04.04.2025 - 16.03.2026).
Також, позивач просить суд стягнути 5 000, 00 грн штрафу, передбаченого пунктом 8.6. договору, у зв`язку з непідписанням документів.
Окрім того, оскільки відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем нараховано та заявлено до стягнення за несвоєчасну сплату основного боргу 3% річних в сумі 10 566, 58 грн, інфляційні втрати в сумі 20 480, 15 грн (періоди з 21.05.2025 - 31.07.2025; 21.08.2025 - 16.03.2026); за несвоєчасну сплату гарантованого платежу: 3% річних в сумі 4 100, 68 грн, інфляційні втрати в сумі 8 696, 67 грн (період з 04.04.2025 - 16.03.2026).
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховний Суд №910/12604/18 від 01.10.2019).
Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, штрафів, 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі.
При цьому, судом враховано, що на момент звернення позивача до суду, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №2002330060001052122 про припинення підприємницької діяльності відповідача, відтак, кошти підлягають стягненню з ОСОБА_1, як фізичної особи - громадянки, оскільки зобов`язання фізичної особи-підприємця після його припинення не припиняються, а залишаються за ним як фізичною особою.
Так, згідно зі статтею 609 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.
До підприємницької діяльності фізичних осіб, згідно зі статтею 51 Цивільного кодексу України, застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Частиною 9 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.
Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, частини дев`ятої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №910/8729/18 та у постанові Верховного Суду від 13.12.2021 у справі №909/1119/21.
З урахуванням вищевикладеного, оскільки спір у справі стосується правовідносин, що виникли під час провадження підприємницької діяльності відповідача як фізичної особи-підприємця, втім на момент розгляду справи до державного реєстру внесено запис про припинення підприємницької діяльності відповідача, кошти підлягають стягненню з ОСОБА_1, як фізичної особи - громадянки.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач під час розгляду справи не надала суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про належне виконання свого обов`язку чи відсутність у неї обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.
Наведені заперечення у відзиві не підтверджені жодними доказами, а тому судом не беруться до уваги, як такі, що спростовані наведеними вище обставинами та наявними в матеріалах справи доказами. 
Приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Сидоренка Володимира Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) основний борг у розмірі 662 938 грн 19 коп.; за несвоєчасну сплату основного боргу: пеню у розмірі 108 509 грн 70 коп., штраф у розмірі 30% у сумі 230 670 грн 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 20 480 грн 15 коп., 3% річних у розмірі 10 566 грн 58 коп.; за несвоєчасну сплату гарантійного платежу: пеню у розмірі 42 192 грн 54 коп., інфляційні втрати у розмірі 8 696 грн 67 коп., 3% річних у розмірі 4 100 грн 68 коп.; штраф за неповернення документів - 5 000 грн 00 коп., та витрати зі сплати судового збору в сумі 13 117 грн 85 коп.
3. Після набрання рішенням суду законної сили видати позивачу наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 06.07.2026

Суддя Л.Г. Пукшин