Справа № 455/447/26
Провадження № 2/455/438/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

26 травня 2026 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Івасенко С.М.,
секретаря судового засідання Бобельської Н.М.,
за участі:
представник позивача – адвокат Югова С.А. (в режимі ВКЗ)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі – позивач, спадкоємець) через представника, адвоката Югова С.А., звернувся з позовом до ОСОБА_2 ( далі – відповідачка 1) та ОСОБА_3 ( відповідачка 2) про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що матір позивача володіла правом на земельну частку ( пай) розміром 2,18 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифікату серії ЛВ №0163669 від 25.03.1997. Після її смерті право на земельну частку ( пай) успадкував позивач. Проте позивачу відмовлено в оформленні права на земельну частку (пай), так як сертифікат на земельну частку (пай) на ім`я його матері втрачений, а тому його спадкові права підлягають захисту в судовому порядку.
17.03.2026 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку загального позовного провадження. 
21.04.2026 року суд за клопотанням представника позивача, адвоката Югова С.А., про заміну первісних відповідачів на належного відповідача замінив відповідачок 1 та 2 на Старосамбірську міську раду Самбірського району Львівської області ( далі – відповідач), підготовче засідання відклав на 11.05.2026 рік, зобов`язав представника заявника, адвоката Югова С.А., надіслати новому відповідачу копію заяви зі всіма додатками листом з описом вкладення або через електронний суд в електронний кабінет в дводенний строк з дня отримання цієї ухвали, а суду надати підтвердження виконання скерування. Представник заявника 22 квітня 2026 року виконав вимогу суду.
Відповідач відзиву на позов не подав, 30.04.2026 року представник відповідача надіслав клопотання в якому зазначив, що проти позову не заперечує, просив справу розглядати без його участі. 
11.05.2026 року суд за клопотанням представника позивача, адвоката Югова С.А., витребував від Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області належним чином засвідчені у встановленому законом порядку копії спадкових справ заведених після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 26.05.2026 року Старосамбірська державна нотаріальна контора Львівської області надала наявну у них інформацію.
11.05.2026 року суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 26.05.2026 року. Явка сторін не визнавалась обов`язковою.

26.05.2026 року в судове засідання з`явився представник позивача. 
Представник відповідача не з`явився, позиції щодо розгляду справи за відсутності не змінив. 
Заслухавши аргументи та доводи представника позивача, здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видане 12.09.2002 року Старшевицькою сільською радою Старосамбірського району. 
Померлій ОСОБА_7 на підставі сертифікату серії ЛВ №0163669 від 25.03.1997, належало право на земельну частку (пай) із земель с/г підприємства СС «Кремянка» розміром 2,18 умовних кадастрових гектарів, загальною вартістю 1844 грн 28 коп ( далі - земельна частка (пай)), що підтверджується копією довідки про наявність та розмір земельної частки (паю) ( витяг з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 6 від 04.02.2026 року, виданої Виконавчим комітетом Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області. 
ОСОБА_6 до дня смерті була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1 . За цією адресою на день смерті ОСОБА_4 були зареєстрована і проживали: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - чоловік, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 – син, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 – невістка, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 – онук, що підтверджується копіями довідки №836 від 30.10.2024 року, виданої Страшевицьким страростинським округом Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області погосподарських книг за 2001-2010 роки по домогосподарству, головою яких був ОСОБА_5 та сторінкою 11 паспорта позивача серії НОМЕР_2 від 17.04.1996 року. Виконавчим комітетом Страшевицької сільської сільської ради від її імені заповіт не посвідчено.
Після смерті ОСОБА_4 спадщину ніхто не оформляв, що підтверджується інформаційною довідкою №85247706 від 14.05.2026 року.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5 що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 11.06.2007 року Старшевицькою сільською радою Старосамбірського району.
ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище – ОСОБА_10 ) була матір`ю, а ОСОБА_5 – батьком позивача, який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 07 червня 2000 року, та свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 15.03.1968 року, виданих повторно.
Спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_5 став його син, позивач у справі, що підтверджується копіями витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №72340109 від 03.05.2023 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.06.2023 року виданого державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області, а також інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №85247718 від 14.05.2026 року.

Сестри позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживали з померлими батьками, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 26.10.1966 року, свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 від 01.09.1990 року, свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 від 11.03.1968 року, свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_9 від 28.01.1995 року та погосподарських книг за 2001-2010 роки по домогосподарству, головою яких був ОСОБА_5 .

Копією оголошення у газеті «Ваш Голос Прикарпаття» № 7 (1125) від 09.04.2026 року підтверджується, що сертифікат на земельну ділянку (пай) у селі Кобло, виданий на ім`я ОСОБА_4 , вважається недійсним.
Позивачу було відмовлено в оформленні права на земельну частку (пай) у зв`язку з ненаданням правовстановлюючого документа, що підтверджується листом Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області від 03.05.2023 року за № 776/02-14.
Встановлені обставини свідчать про те, що спірні правовідносини пов`язані із захистом позивачем своїх спадкових прав на земельну частку ( пай) на підставі сертифікату на право на земельну ділянку.
Виходячи із змісту статті 524 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до положень статей 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є і свідоцтво про право на спадщину. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Пунктом 23 цієї постанови роз`яснено про судовий захист права на спадщину у разі відмови нотаріуса в його оформленні.
За змістом частини другої статті 16 ЦК способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку ( постанова ВС по справі 227/3750/19 від 22 вересня 2021 року).
Отже, право на спадщину є майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає судовому захисту у разі відмови нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. 
У постанові від 11 вересня 2024 року по справі № 642/4502/17 Верховний Суд виснував про те, що для визнання права власності (чи визнання права на частку в праві спільної часткової власності) за спадкоємцем законодавцем не передбачено обов`язкового пред`явлення окремої позовної вимоги про встановлення факту прийняття спадщини спадкодавцем. Тобто, така обставина (факт прийняття спадщини спадкодавцем), у разі пред`явлення позову про визнання права власності (чи визнання права на частку в праві спільної часткової власності) за спадкоємцем, встановлюється під час розгляду такого позову.

У цій справі суд встановив, що право на земельну частка (пай) належало матері позивача, ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 . Спадщина після її смерті відкрилася у вересні 2002 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК 1963 року), а тому положення саме цього Кодексу підлягають застосуванню при вирішенні питання про спадкування права на земельну частка (пай) сином та чоловіком померлої. Відповідно до статті 524 ЦК 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК 1963 року позивач як син померлої та її чоловік, ОСОБА_11 , були спадкоємцями першої черги за законом. Дочки померлої постійно не проживали разом з нею та заяв про прийняття спадщини не подавали, а тому відповідно до ст. 549 ЦК 1963 року вважалися таким, що спадщини не прийняли.Статтею 548 ЦК 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтею 549 ЦК 1963 року спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння майном. Згідно з пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 14 червня 1994 року № 18/5, яка була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 року за № 152/361, та була чинна до 03 березня 2004 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (стаття 549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути, зокрема, довідка житлово-експлуатаційної організації, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. 
Враховуючи, що позивач та його батько, були зареєстровані та проживали разом з ОСОБА_12 в АДРЕСА_1 станом на час її смерті, суд виснує, що позивач та його батько, ОСОБА_5 як спадкоємці першої черги відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) фактично прийняли спадщину та вступили в управління спадковим майном. Отже, право на земельну частка (пай) перейшло до ОСОБА_5 та позивача в рівних частинах. Оскільки отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 560 ЦК 1963 року було правом, а не обов`язком спадкоємця, то неотримання нимисвідоцтва про право на спадщину не спростовує факту прийняття у спадщину права на земельну частка (пай).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6  ОСОБА_5 , лише позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини. Дочки померлого батька постійно не проживали разом з ним та заяв про прийняття спадщини не подавали, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України вважаються таким, що спадщини не прийняли. Інформація із спадкового реєстру не містить відомостей про наявність інших спадкоємців та про прийняття ними спадщини. Позивач є єдиним спадкоємцем померлого батька ОСОБА_5 . Отже, позивач прийняв у спадщину частку батька в земельній частці (паю) після померлого батька в установленому законом порядку як спадкоємець І черги відповідно до ч. 3ст. 1268 ЦК України, але оформити своє право на земельну частку (пай) не має можливості у зв`язку із втратою сертифіката серії ЛВ №0163669 від 25.03.1997, а тому порушене право позивача підлягає захисту, а позовна вимога про визнання права на земельну частка (пай) - задоволенню.

Керуючись ст.2,5,10-13, 18, 258-259, 263 - 265, 352, 354 ЦПК України, 

У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на земельну частку (пай) розміром 2,18 умовних кадастрових гектарів в порядку спадкування за законом, яка належала на підставі сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії ЛВ №0163669 від 25.03.1997року ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повне рішення складено 26 травня 2026 року.
Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_10 .
відповідач: Старосамбірська міська рада Самбірського району Львівської області, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДР 04055995, місцезнаходження: Львівська область, Самбірський район, м. Старий Самбір, вул. Л. Галицького, 40.

Суддя Івасенко С.М.