Справа № 145/1534/25
Провадження № 2/145/140/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2026 р. селище Тиврів 

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Патраманського І.І.,
за участю: секретаря судового засідання Коржан Н.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
в інтересах якої діє адвокат Жикевич Вікторія Петрівна 
до
Відкритого акціонерного товариства "Гніванський кар`єр", місцезнаходження: вул. Соборна, 68, м. Гнівань Вінницького району Вінницької області, ЄДРПОУ 00292385 

про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності на квартиру, 

ВСТАНОВИВ:
23.10.2025 до Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана та підписана представником ОСОБА_2 , до Відкритого акціонерного товариства "Гніванський кар`єр" про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 24.11.2017 між ОСОБА_1 та ВАТ «Гніванський кар`єр» укладено договір продажу квартири в кредит (далі Договір), за яким вона (покупець) придбала у ВАТ «Гніванський кар`єр» (продавець) квартиру АДРЕСА_2 . Квартира належала продавцю на праві власності, що підтверджувалося свідоцтвом про право власності на трикімнатну квартиру від 27.12.2012 року. Квартира складається з трьох житлових кімнат, коридору, туалету, ванної, кухні, лоджії, балкону загальною площею 77,4 кв.м., житловою – 45,7 кв.м., допоміжною – 31,7 кв.м. 
На момент укладення договору вартість квартири становила – 696600,00 гривень, що в перерахунку на долар США за курсом Національного банку становило 27224,00 доларів США. При укладенні договору, на підтвердження свого наміру придбати зазначену квартиру, вона внесла на рахунок продавця аванс в сумі 209000 гривень, що в перерахунку на іноземну валюту становило 8168,00 доларів США. Несплачену частину в сумі 19056,00 доларів США вона мала виплатити протягом 3-х років по курсу Національного банку на день проплати. 
В травні 2025 року нею був здійснений останній платіж по договору продажу квартири в кредит від 24.11.2025 року. 
Зазначені обставини підтверджуються самим договором, копіями квитанцій та довідкою ВАТ «Гніванський кар`єр» про те, що станом на 19.05.2025 заборгованість згідно договору продажу квартири в кредит від 24.11.2017, укладеного між ВАТ «Гніванський кар`єр» та ОСОБА_1 погашена в повному обсязі. 
У відповідності до п.п. 5, 5.1, 5.2, 6 Договору Покупець набуває власності після сплати залишкової вартості та складання основного Договору купівлі-продажу з нотаріальним посвідченням. Всі витрати пов`язані з оформленням основного договору сплачує покупець, інші умови Договору купівлі-продажу, не встановлені цим договором, погоджуються сторонами додатково. Покупець зобов`язується своєчасно розрахуватися за нерухомість та виконати всі дії, необхідні для посвідчення основного договору. Усі спори за вказаним договором вирішуються у судах України. 
04.07.2025 року продавець передав їй у власність, а вона прийняла у власність квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується актом приймання-передачі квартири. В подальшому вони домовилися про оформлення основного договору купівлі-продажу. На виконання умов договору вона домовилася з приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу про день оформлення договору, однак продавець на зв`язок не вийшов. По теперішній час продавець не відповідає на дзвінки та офіційні звернення з її боку. Оскільки після повної сплати коштів за квартиру минуло майже пів року, а продавець ігнорує її звернення щодо оформлення договору купівлі-продажу у встановленому законом порядку, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. 
Так, вони з відповідачем досягли згоди щодо усіх істотних умов договору і вона як покупець сплатила кошти за квартиру, а відповідач як продавець передав їй у власність цю квартиру. Однак в результаті ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вона опинилася в безвихідному становищі 
Враховуючи викладене, позивачка просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири в кредит від 24.11.2017 року, укладений між ВАТ «Гніванський кар`єр» та нею ОСОБА_1 , предметом якого є квартира АДРЕСА_3 , яка складається з трьох житлових кімнат, коридору, туалету, ванної, кухні, лоджії, балкону загальною площею 77,4 кв.м., житловою – 45,7 кв.м., допоміжною – 31,7 кв.м. та розташована в будинку АДРЕСА_4 .
Ухвалою Тиврівського районного суду від 28.10.2025 даний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено справу до розгляду за правилами позовного загального провадження у відкритому судовому засіданні. 
13.04.2026 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Жикевич Вікторія Петрівна подала до суду заяву про зміну предмета позову, в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири в кредит від 24.11.2017 року, укладений між ВАТ «Гніванський кар`єр» та ОСОБА_1 щодо купівлі квартири АДРЕСА_2 та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з трьох житлових кімнат, коридору, туалету, ванної, кухні, лоджії, балкону загальною площею 77,4 кв.м., житловою – 45,7 кв.м., допоміжною – 31,7 кв.м 
Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 14.04.2026 прийнято до розгляду позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Жикевич Вікторії Петрівни про зміну предмета позову. Відкладено підготовче судове засідання на 12.05.2026.
Ухвалою Тиврівського районного суду від 12.05.2026 підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ "Гніванський кар`єр" про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності на квартиру закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник Жикевич В.П. не з`явилися про дату, час та місце судового засідання повідомлені своєчасно, в установленому законом порядку. 17.06.2026 від представника позивача адвоката Жикевич В.П. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
В судове засідання представник ВАТ "Гніванський кар`єр" не з`явився, причин неприбуття суду не повідомив, про розгляд справи був належно повідомлений, що стверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету відповідача 09.06.2026. 
Водночас, 20.11.2025 до суду директором ВАТ "Гніванський кар`єр" Берещуком М. надано листа №46 від 19.11.2025, згідно якого просить справу розглянути за відсутності представника відповідача. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, як і обставини справи, на які посилається позивач у позовній заяві (а.с. 37), 
Крім цього, 14.04.2026 до суду директором ВАТ "Гніванський кар`єр" Берещуком М. надано листа №18 від 14.04.2026, згідно якого він просить справу розглянути за відсутності представника відповідача. Позовні вимоги в новій редакції визнає в повному обсязі, як і обставини справи, на які посилається позивач у заяві (а.с. 49). 
Згідно з ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Згідно з п. 2, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно з ч. 10 ст. 128 ЦПК України судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю. 
Відповідно до ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Згідно з п. 2, 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.
Згідно з ч. 11 ст. 272 ЦПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Частиною 10 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. 
Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.
Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України,неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази встановив такі фактичні обставини. 
Відповідно до свідоцтва про право власності на трикімнатну квартиру від 27.12.2012 виконавчий комітет Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області посвідчує, що об`єкт нерухомого майна в цілому розташований в АДРЕСА_5 , дійсно належить ВАТ "Гніванський кар`єр" на праві приватної власності. До складу об`єкту нерухомого майна входить трикімнатна квартира, загальною площею 77,4 кв.м., в тому числі житловою площею 45,7 кв.м (а.с. 8).
24.11.2017 року між ВАТ «Гніванський кар`єр» та ОСОБА_1 укладено договір продажу квартири в кредит (далі Договір) (а.с. 35).
Відповідно до п. 1 Договору ВАТ «Гніванський кар`єр» (продавець) продає, а ОСОБА_1 (покупець) придбаває трикімнатну квартиру за номером АДРЕСА_6 . Загальна вартість квартири становить 696600 грн, що в перерахунку на долар США за курсом Національного банку становить 27224,00 дол. США. 
Згідно з п. 2 Договору на підтвердження свого наміру придбати вищезгадану квартиру та з метою забезпечення договору купівлі-продажу покупець вніс аванс на суму 209 000 гривень (в дол. еквіваленті складає 8168,00 дол.) на р/р рахунок підприємства в КБ ПАТ "Приватбанк". Несплачену частину 19056,00 дол. покупець зобовязаний проплачувати по курсу Національного банку на день проплати протягом наступних 3-х років. 
Відповідно до п. 3 Договору квартира передається покупцеві в користування без передачі її третій особі.
Згідно з п. 5 Договору покупець набуває власності після сплати залишкової вартості та складання основного договору купівлі-продажу з нотаріальним посвідченням.
Згідно копій квитанцій (а.с. 13-зворот - 18-зворот) ОСОБА_1 на рахунок ВАТ "Гніванський кар`єр" сплачено грошові кошти в загальній сумі 710673,00 грн. 
Відповідно до довідки ВАТ "Гніванський кар`єр" від 03.07.2025 № 66 станом на 19.05.2025 заборгованість за договором продажу квартири в кредит від 24 листопада 2017 року, укладеного між ВАТ «Гніванський кар`єр» та ОСОБА_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 за номером 10 погашена в повному обсязі - 919673,00 грн (а.с. 12 - зворот).
Згідно акту приймання-передачі квартири за адресою: АДРЕСА_5 , від 04.07.2025 ВАТ "Гніванський кар`єр" передає, а гр. ОСОБА_1 приймає квартиру у власність за адресою: АДРЕСА_5 , згідно договору продажу квартири в кредит від 24.11.2017 та довідки ВАТ "Гніванський кар`єр" від 03.07.2025 № 66 про повну сплату за квартиру та погашення заборгованості в повному обсязі (а.с. 12).
Згідно технічного паспорту від 08.08.2025 на квартиру в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_5 , квартира складається з: 1 - коридор, 2 - житлова кімната, 3 - туалет, 4 - ванна, 5 - житлова кімната, 6 - житлова кімната, 7 - кухня, б/н - лоджія, б/н - балкон. Загальна площа - 77,4 кв.м., житлова площа – 45,7 кв.м., допоміжна площа – 31,7 кв.м. (а.с. 5-7).
Відповідно до звіту про оцінку майна від 05.09.2025 оціночна (ринкова) вартість квартири загальною площею 77,4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_5 , становить 620400 грн (а.с. 13).
Таким чином, судом встановлено, що між ВАТ «Гніванський кар`єр» та ОСОБА_1 24.11.2017 укладено договір продажу квартири за адресою: АДРЕСА_5 , в кредит, який не було нотаріально посвідчено. За умовами договору вказана квартира була передана покупцеві в користування та сторони зобов`язались укласти нотаріально посвідчений договір після сплати покупцем всієї вартості квартири. Станом на 19.05.2025 ОСОБА_1 було в повному обсязі сплачено вартість вказаної квартири, що підтверджується письмовими доказами, однак продавець ухилився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири. Вказані обставини підтверджуються дослідженими судом доказами та визнаються сторонами.

Дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За положенням ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором; у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.
Відповідно до положень ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Цивільні відносини можуть регулюватись актами Президента України у випадках, встановлених Конституцією України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Цивільні відносини регулюються однаково на всій території України.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Положеннями ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Згідно з ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з положеннями ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Власник нерухомого майна має право встановити (скасувати) вимогу нотаріального посвідчення договору (внесення змін до договору), предметом якого є таке майно чи його частина, крім випадків, якщо відповідно до закону такий договір підлягає нотаріальному посвідченню. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Відповідно до положень ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з положеннями ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. 
Невиконання цієї вимоги тягне нікчемність договору (ст. 220 ЦК України).
Водночас ч. 2 ст. 220 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Верховний Суд у своїх постановах (зокрема від 30.01.2013 у справі № 6-162цс12 та від 06.09.2017 у справі № 754/2339/16-ц) дійшов висновку, що умовами для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України є: досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору; підтвердження цього письмовими доказами; виконання договору (повне або часткове); безповоротне ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення або втрата можливості його здійснити.
Як встановлено судом між позивачкою та відповідачем у простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу квартири, який не був посвідчений нотаріально. Водночас, сторонами цього договору досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, а саме: предмету договору (конкретно визначена квартира), ціна договору (вартість квартири), порядок та строк оплати за договором, порядок та строк передачі квартири в користування. Крім цього, відбулось повне виконання сторонами умов укладеного договору, зокрема позивачкою в повному обсязі сплачено на рахунок відповідача вартість придбаної квартири, внаслідок чого сторонами укладено акт прийому-передачі у фактичне володіння позивачки зазначеної квартири. Вказані обставини визнаються сторонами та повністю підтверджуються дослідженими судом доказами, які суд визнає належними, допустимими та достатніми для відповідного висновку, а саме: договором купівлі-продажу квартири від 24.11.2017, квитанціями про сплату грошових коштів за придбану квартиру на рахунок відповідача, довідкою ВАТ "Гніванський кар`єр" про сплату позивачкою заборгованості за придбану квартиру, актом прийому-передачі квартири. Водночас відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. 
Враховуючи встановлені судом обставини, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування положень ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання спірного договору купівлі-продажу квартири в кредит від 24.11.2017, укладеного між ВАТ "Гніванський кар`єр" та ОСОБА_1 , дійсним. 
Згідно ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається відповідно до встановленого законом порядку.
Статтею 1 Протоколу № 1 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право мирно володіти своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно з ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна виникає з моменту передання речі, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
З урахуванням висновку суду про визнання дійсним спірного договору купівлі-продажу квартири в кредит від 24.11.2017, укладеного між ВАТ "Гніванський кар`єр" та ОСОБА_1 , суд, застосовуючи положення ч. 3 ст. 334 ЦК України, вважає обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню позовну вимогу про визнання права власності позивачки на спірну квартиру. 

Розподіл судових витрат.
Позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 6204,00 грн. Доказів понесення інших судових витрат матеріали справи не містять. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, з нього на користь позивачки підлягає стягненню 50% сплаченого позивачкою судового збору, інші 50% сплаченого позивачкою судового збору підлягають поверненню їй з державного бюджету.
На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 203, 215, 220, 328, 334, 392, 638, 655, 656, 657 Цивільного кодексу України, ст. 2, 3, 5- 13, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства "Гніванський кар`єр" про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири в кредит, укладений 24 листопада 2017 року між Відкритим акціонерним товариством "Гніванський кар`єр"(продавець) та ОСОБА_1 (покупець) щодо купівлі-продажу трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з трьох житлових кімнат, коридору, туалету, ванної, кухні, лоджії та балкону, загальною площею 77,4 кв. м, житловою площею - 45,7 кв.м., допоміжною площею - 31,7 кв.м.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Гніванський кар`єр"на користь ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого нею при поданні позову судового збору у розмірі 3102 (три тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею при поданні позову судового збору в розмірі 3102 (три тисячі сто дві) гривні 00 копійок

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення суду буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 26 червня 2026 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
Відповідач: Відкрите акціонерне товариство "Гніванський кар`єр", місцезнаходження: вул. Соборна, 68, м. Гнівань Вінницького району Вінницької області, ЄДРПОУ 00292385 

Суддя   Патраманський І. І.