Справа № 473/2162/26
П О С Т А Н О В А
іменем України
"21" травня 2026 р.        м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Усікова О.В., 
за участю секретаря судових засідань Матвійця Ю.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенську справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП — НОМЕР_1 , 
– за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП
В С Т А Н О В И В:
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №875602 від 23.04.2026 р., посадовою особою, що його склала, зазначено, що: «08.04.2026 року до Вознесенського РУП звернулася гр. ОСОБА_2 , що 07.04.2026 року близько 17:00 год в АДРЕСА_1 чоловік ОСОБА_1 в присутності доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 спричинив їй тілесні ушкодження к.п. №12026153190000053 від 0904.2026 р, ображав та чіплявся, чим здійснив домашнє насильство психологічного виду відносно доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була при цьому присутня».
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні визнав частково, пояснив суду, що умислу нанесення тілесних ушкоджень під час сварки ОСОБА_2 не мав і першим конфлікт не починав. Це була побутова сварка.
Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов таких висновків.
Згідно із ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції, оскільки усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Приписами частини другої статті 173-2 КУпАП встановлено відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Так, протокол про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 складено за те, що він вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно  ОСОБА_2 у присутності її доньки ОСОБА_3 , чим завдав шкоди психічному здоров`ю останньої.
Однак ні в протоколі, ні в доданих до нього документах немає жодних відомостей на підтвердження того, що  ОСОБА_1 вчинив будь-яке діяння, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, стосовно неповнолітньої дитини, що у свою чергу свідчило б про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Доказами, які додані до протоколу, не доведено наявність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Саме по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення, не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки не доведено наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, то провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно нього підлягає закриттю.
Керуючись ст. 1, 7, 9, ч. 2 ст. 173-2, ст. 245, 247, 251, 280, 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.В. Усіков