УКРАЇНА
Романівський районний суд Житомирської області
290/501/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
2 липня 2026 року селище Романів
Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Кірічука М.М., з участю секретаря судового засідання Грінчук – Степанюк З.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
В С Т А Н О В И В :
У травні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати, зареєстрований 1 лютого 2010 року з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з останнім не склалося, шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися і збереження шлюбу суперечить її інтересам.
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
9 червня 2026 року від відповідача надійшла заява про визнання позову. Водночас ОСОБА_2 зазначив, що він заперечує щодо права позивача мати прізвище ОСОБА_3 .
Судом встановлено, що 1 лютого 2010 року виконавчим комітетом Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області актовим записом № 3 було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. 
Частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до положень частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. 
Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення.
Щодо заперечень відповідача на право позивача мати прізвище ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.
Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Отже зміна прізвища після розірвання шлюбу є виключним правом позивача.
За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а іншу частину судового збору присуджує до стягнення з відповідача.
Керуючись статтями 10-13, 142, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, статтями 112, 113, 115 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 задовольнити. 
Шлюб між громадянином України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1  (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) та громадянкою України ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) зареєстрований 1 лютого 2010 року виконавчим комітетом Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області актовим записом № 3 - розірвати.
Повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції №296345465 від 14 травня 2026 року, в сумі 665,60 грн. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 665,60 грн судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.
Рішення після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його ухвалення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя М.М. Кірічук