КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2026 року Київ справа № 320/12757/25
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Сас Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
Рух справи
Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою, якою просить суд:
1. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України по ухиленню від розгляду рапорту позивача ОСОБА_1 щодо його переведення до небойової військової частини по місцю проживання враховуючи незадовільний стан його здоров`я.
2. Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про переведення позивача ОСОБА_1 до небойової військової частини по місцю проживання.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку зі станом здоров`я 09.11.2023 позивач звернувся із рапортом до Міністерства оборони України, яким просив перевести його до небойової військової частини та за необхідності призначити проходження військово-лікарську комісію, проте відповіді на вказаний рапорт позивачу не надано. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 28.03.2025 позовну заяву залишив без руху.
Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 24.04.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки Міністерство оборони України не є належним відповідачем у даному спорі та не наділене повноваженнями щодо переведення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 до інших військових частин. Повноваження щодо призначення на посади, переміщення та проходження військової служби здійснюються відповідними посадовими особами Збройних Сил України згідно з установленою номенклатурою посад. Крім того, позивач не навів належних доказів порушення його прав саме з боку Міністерства оборони України та не підтвердив факт отримання Міністерством його рапорту щодо переведення. Відтак відсутні підстави вважати, що Міністерством допущено протиправну бездіяльність. З огляду на викладене, на думку відповідача, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
На підставі наказу №68 від 09.03.2023 Військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 , вважається таким, що з 10.03.2023 прибув і приступив до виконання службових обов`язків у військову частину НОМЕР_1 . Зараховано на всі види забезпечення.
09.11.2023 позивач на адресу Міністерства оборони України направив рапорт, яким просив перевести його до небойової військової частини та за необхідності призначити проходження військово-лікарську комісію.
Вказаний рапорт направлено засобами поштового зв`язку. Відповідне рекомендоване повідомлення (номер поштового відправлення № 6200202859683) повернуто з розпискою в одержані від 15.11.2023.
На момент подання позовної заяви рапорт не розглянуто.
Позивач, не погоджуючись з бездіяльністю відповідача звернувся до суду із вказаним позовом.
Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування
Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року (далі - Закон № 2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком, що неодноразово пролонговувався та діє, зокрема, на момент розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули (ч. 13 ст. 6 Закону № 2232-XII).
Відповідно до п. 112 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 (далі - Положення) військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.
Так, п. 82 Положення регламентовано, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється:
1) на вищі посади - у порядку просування по службі;
2) на рівнозначні посади, зокрема, за сімейними обставинами - на особисте прохання;
3) на нижчі посади, зокрема, за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання.
Переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані придатними або обмежено придатними до військової служби, але при цьому вони самі чи члени їх сімей мають потребу за станом здоров`я у зміні місця служби (проживання), здійснюється на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії (п. 91 Положення).
Згідно п. 113 Положення переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.
Для переміщення в іншу місцевість військовослужбовець до рапорту додає відповідні документи, які підтверджують необхідність зміни місця проживання: дружини (чоловіка); його (її) неповнолітніх дітей, повнолітніх дітей - учнів (студентів) закладів освіти за денною формою навчання, які перебувають на утриманні військовослужбовця, та дітей з інвалідністю I або II групи; непрацездатних батьків військовослужбовця та його (її) дружини (чоловіка); братів, сестер військовослужбовця та його (її) дружини (чоловіка), які перебувають на його (її) утриманні.
Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затверджений наказом Міністерства оборони України №531 від 06.08.2024 року, (далі-Порядок №531), визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту.
Відповідно до п.2 розділу І Порядку №531 з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника).
Згідно п.1 розділу ІІ Порядку №531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.
Відповідно до п.2, 3, 7, 8, 9 розділу ІІІ Порядку №531 командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.
Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку
Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.
Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
Забороняється:
1) встановлювати будь-які інші вимоги щодо форми та змісту паперового рапорту, що не передбачені цим Порядком, у тому числі стосовно:
подання рапортів з окремих питань виключно написаними власноруч або друкованим способом;
недотримання вимог щодо розміру полів, відступів, шрифтів, кольору чорнила чи друку, розміру та якості паперу тощо, які не передбачені цим Порядком;
наявності граматичних, синтаксичних чи інших помилок, які не впливають на суть рапорту;
2) відмовляти у розгляді рапорту у разі відсутності доданих документів або інформації, які є або повинні бути в наявності у розпорядженні командира (начальника), створюються/формуються/видаються самим підрозділом та/або можуть бути витребувані підрозділом в іншого підрозділу та/або відповідного закладу охорони здоров`я тощо;
3) вимагати від військовослужбовця попереднього усного погодження паперового або електронного рапорту із безпосереднім або прямим командиром (начальником) перед його фактичним поданням відповідно до положень цього Порядку;
4) відмовляти у прийнятті (реєстрації) власноруч написаних рапортів військовослужбовців.
Початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.
Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.
У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:
1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;
2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
Відповідно до статті 14 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України та Державна спеціальна служба транспорту.
Підпунктом 86 пункту 4 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 730, далі – Положення), визначено, що Міноборони відповідно до покладених на нього завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Міноборони, Збройних Сил, підприємств, установ і організацій, які належать до сфери управління Міноборони, а також стосовно актів, які ними видаються, забезпечує в установленому порядку доступ до публічної інформації, розпорядником якої є Міноборони.
Своєю чергою, відповідно до пункту 7 Положення про Управління по роботі зі зверненнями громадян та доступу до публічної інформації, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 05.09.2022 № 257, Управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює прийом, реєстрацію, облік, попередній розгляд та аналіз звернень громадян, запитів на публічну інформацію фізичних і юридичних осіб, що надійшли до Міноборони, отриманих під час проведення особистого прийому громадян керівництвом Міноборони, через телекомунікаційні системи загального доступу (мережу Інтернет), “гарячу лінію” Міноборони, урядову телефонну “гарячу лінію”, від державної установи Урядовий контактний центр” і надсилає їх в електронній формі для розгляду по суті до структурних підрозділів Міноборони, Генерального штабу Збройних Сил України, Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України, Держспецтрансслужби та органів військового управління Збройних Сил, відповідно до компетенції.
Відповідно до пункту 2 розділу II Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 №735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.01.2017 за № 94/29962 (далі – Інструкція № 735), письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.
Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач направив свій рапорт на адресу Міністерства оборони України.
Отже, з рапортом щодо переведення до небойової військової частини та направлення на військово-лікарську комісію позивач звернувся не до свого безпосереднього командира та не до наступного прямого командира військової частини, в якій проходить військову службу, а безпосередньо до Міністерства оборони України. Таким чином, позивачем не дотримано порядку подання рапорту, визначеного пунктом 2 розділу І Порядку №531.
Суд також враховує, що відповідно до пунктів 91 та 113 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України переміщення військовослужбовця за станом здоров`я здійснюється за його рапортом, поданим у встановленому порядку, та за наявності відповідного медичного висновку. 
Доказів звернення позивача з відповідним рапортом до безпосереднього або наступного прямого командира військової частини, в якій проходить військову службу, матеріали справи не містять.
За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Крім того, оцінюючи надані позивачем докази на підтвердження факту направлення рапорту відповідачу, суд зазначає наступне.
Згідно п. 17 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 встановлено, що внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку.
Послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.
Таким чином, надане позивачем рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №6200202859683 свідчить лише про факт пересилання та вручення певного поштового відправлення, однак не містить опису вкладення, що унеможливлює встановлення змісту документів, які були направлені адресату. За таких обставин наявні у справі докази не підтверджують належним чином факт направлення саме рапорту, на який посилається позивач як на підставу заявлених позовних вимог.
Отже, позивачем не доведено ані дотримання встановленого порядку звернення з відповідним рапортом, ані факт його направлення відповідачу. Відповідно відсутні підстави для висновку про допущення Міністерством оборони України протиправної бездіяльності.
З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України та зобов`язання прийняти рішення про переведення позивача до небойової військової частини є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Розподіл судових витрат
Беручи до уваги результати судового розгляду, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом не здійснюється.
Керуючись статтями 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В:
1. У задоволенні адміністративного позову - відмовити.
2. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення та набирає законної сили в порядку встановленому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України

Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;
відповідач: Міністерство оборони України, місцезнаходження: м. Київ, просп. Повітряних сил, буд. 6; код ЄДРПОУ 00034022.

Суддя  Сас Є.В.