Справа № 517/651/26
Провадження № 3/517/295/2026

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2026 року с-ще Захарівка

Суддя Захарівського районного суду Одеської області Тростенюк В.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , головного старшину 3 ланки безекіпажних надводних комплексів 1 дивізіону безекіпажних надводних комплексів військової частини НОМЕР_2 , головного корабельного старшину, мешканця АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-15, ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:

До Захарівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-15, ч. 2 ст. 172-19 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29 травня 2026 року встановлено, що 30.04.2026 біля 14 год. 20 хв., головний старшина 3 ланки безекіпажних надводних комплексів 1 дивізіону безекіпажних надводних комплексів військової частини НОМЕР_2 , головний корабельний старшина ОСОБА_1 , проходячи військову службу в умовах особливого періоду, у порушення вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 24 розділу IV Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 440 від 17.08.2017, а також вимог статей 4, 5, 7, 9 наказу Міністерства внутрішніх справ України № 656 від 04.08.2018, прийняв на складі та здійснив перевезення вибухової речовини типу С4 (ПВРС С4-575) у кількості 300 кг без належно оформленої накладної (вимоги), використовуючи для цього транспортний засіб Mitsubishi L200, не призначений та не обладнаний для перевезення небезпечних вантажів, чим порушив встановлені правила обліку, поводження та перевезення вибухових речовин, створивши загрозу життю та здоров`ю військовослужбовців в умовах особливого періоду, тобто вчинив порушення правил поводження з вибуховими речовинами в умовах особливого періоду, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-19 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29 травня 2026 року встановлено, що 30.04.2026 біля 14 год. 20 хв., головний старшина 3 ланки безекіпажних надводних комплексів 1 дивізіону безекіпажних надводних комплексів військової частини НОМЕР_2 , головний корабельний старшина ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, всупереч інтересам служби, внаслідок недбалого ставлення до виконання своїх службових обов`язків, у порушення вимог статей 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 24 розділу IV Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом МОУ № 440 від 17.08.2017, а також вимог статей 4, 5, 7, 9 наказу МВС України № 656 від 04.08.2018, фактично прийняв на складі та здійснив перевезення вибухонебезпечної речовини типу С4 (ПВРС С4- 575) у кількості 300 кг без належно оформленої накладної (вимоги), здійснював її перевезення транспортним засобом Mitsubishi L200, не призначеним та не обладнаним для перевезення небезпечних вантажів, чим допустив грубе порушення встановленого порядку поводження з військовим майном і правил перевезення небезпечних вантажів та створив загрозу життю і здоров`ю військовослужбовців, тобто вчинив недбале ставлення до військової служби військовою службовою особою в умовах особливого періоду, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Постановою суду від 19 червня 2026 року справи № 517/651/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-19 КУпАП та справу № 517/652/26 щодо нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП об`єднано в одне провадження та присвоєно об`єднаній справі № 517/651/26.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, до матеріалів справи додавши заяву в якій просить суд розглядати справи про адміністративні правопорушення відносно нього за його відсутності. Вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнає повністю у скоєному щиро розкаюється. Також просить суд призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 172-15, 172-19 КУпАП цього ж Кодексу, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є обов`язковою.
У зв`язку з цим, вважаю за можливе розглянути дану справу у відсутність ОСОБА_1 враховуючи, що права та законні інтереси особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у даному випадку, жодним чином не будуть порушені.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протоколи та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-15, ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення від 29 травня 2026 року, з яких вбачаються дані про особу, дату, час, місце та обставини скоєних ним правопорушень; письмовими заявами гр. ОСОБА_1 від 20 травня 2026 року; копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 213 від 01 серпня 2025 року; копією службової характеристики відносно ОСОБА_1 ; копією витягу із послужного списка ОСОБА_1 ; копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12026162390000270 від 30.04.2026 року; копією постанови про закриття кримінального провадження від 28 травня 2026 року; копією протоколу обшуку; таблицями ілюстрацій; копією протоколу огляду предмета; письмовими поясненнями гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 08 травня 2026 року; копією рапорту начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_3 від 16 травня 2026 року; письмовими поясненнями гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від 19 травня 2026 року; копією доповідної записки про результати проведення службової перевірки від 09 травня 2026 року; копією рапорту старшого групи оперативного реагування ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_7 ; копією рапорту начальника відділення проведення службових розслідувань ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_8 від 20 травня 2026 року.
Дослідивши матеріали справи, доходжу наступних висновків.
Згідно з ст. 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій, частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. 9, 11, 16, 126 Статуту ОСОБА_1 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, стримувати інших військовослужбовців від вчинення протиправних дій.
Відповідно до ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.
Статтею 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до пункту 24 розділу IV Інструкції з обліку військового майна у Збройних Сила України, затвердженої наказом МОУ від 17.08.2017 № 440, приймання та передача військового майна здійснюється за актами приймання-передачі основних засобів (додаток 23), актами приймання-передачі запасів (додаток 24) або накладними (вимогами) (додаток 25) та/або відповідними накладними.
Абзацами 12, 13 ст. 1 ЗУ «Про оборону України» передбачено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який Указами Президента України неодноразово продовжувався та діє дотепер.
Диспозиція ч. 2 статті 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.
Частина друга статті 172-19 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а також з радіоактивними матеріалами, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.
Тобто для наявності складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-15 та ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, необхідна наявність кваліфікуючої ознаки вчинення правопорушення в умовах особливого періоду.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
У відповідності до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Наведені висновки, що містяться в рішеннях ЄСПЛ є частиною національного законодавства, а тому суд вважає за необхідне їх застосувати при розгляді даної справи, вбачаючи на наявність таких самих випадків, про які йдеться у вищенаведених рішеннях суду міжнародної юрисдикції.
Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Враховуючи обставини вчиненого, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, майновий стан правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставини, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлені.
З урахуванням викладеного, з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Керуючись ч. 2 ст. 172-15, ч. 2 ст. 172-20 ст.ст. 1, 7, 9, 245, 251, 278, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суд 

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , головного старшину 3 ланки безекіпажних надводних комплексів 1 дивізіону безекіпажних надводних комплексів військової частини НОМЕР_2 , головного корабельного старшину, мешканця АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, ч. 2 ст. 172-19 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Реквізити для сплати штрафу: отримувач коштів – ГУК в Од.обл./смт.Захарівка/21081100, код отримувача (за ЄДРПОУ) – 37607526, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) – 899998, рахунок отримувача (стандарт IBAN) UA218999980313070106000015672, код класифікації доходів бюджету – 21081100.
Згідно ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У випадку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, накладеного на нього, тобто 34 000 грн., що передбачено ст. 308 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова може бути пред`явлена до виконання на протязі трьох місяців з дня її винесення.

Суддя: