Справа № 476/110/26
Провадження № 1-кп/476/61/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2026 року селище Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , представників потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду кримінальне провадження, внесене 27.10.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025153170000061, по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаїв Миколаївської області, громадянки України, освіта професійно-технічна, пенсіонерки, вдови, проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що в грудні 2022 року, у ОСОБА_5 , після повернення до місця свого постійного проживання: АДРЕСА_1 , виник умисел на заволодіння бюджетними коштами, які нараховуються у вигляді державної допомоги внутрішньо переміщеним особам шляхом неповідомлення управління соціального захисту населення Вознесенської районної військової адміністрації та не подання відповідної заяви в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу послуг, з використанням мобільного додатку Дія, про повернення до постійного місця проживання за вищевказаною адресою.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , фактично проживаюча за постійним місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння бюджетними коштами, які нараховуються у вигляді державної допомоги внутрішньо переміщеним особам, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди державі і бажаючи їх настання, з метою отримання державної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам, механізм призначення та виплати якої передбачений Порядком, затвердженим постановою КМУ від 20.03.2022 року № 332, зловживаючи довірою, не повідомила управління соціального захисту населення Вознесенської районної військової адміністрації та в подальшому Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про повернення до місця свого постійного проживання, внаслідок чого незаконно отримала виплати як внутрішньо переміщена особа від управління соціального захисту населення Вознесенської районної військової адміністрації Миколаївської області за період з 01.12.2022 року по 30.06.2025 року по 3000 грн. щомісячно, як особа з інвалідністю III групи, на загальну суму 93000 грн. та Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області за період з 01.07.2025 року по 25.10.2025 року по 3000 грн. щомісяця, як особа з інвалідністю III групи, на загальну суму 12000 грн.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_8 винною себе у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнала повністю та підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті. Суду пояснила, що в березні приїхала в селище Єланець, де зареєструвалася в Пенсійному фонді та отримувала щомісяця по 3000 грн. як внутрішньо переміщена особа, хоча постійно проживала по АДРЕСА_1 . За весь час вона отримала 105000 грн. державної допомоги. У вчиненому щиро розкаялася. Позовні вимоги, заявлені до неї прокурором про стягнення на користь Управління соціального захисту населення Вознесенської районної військової адміністрації 93000 грн. в рахунок відшкодування збитків, завданих кримінальних правопорушення та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 12000 грн. визнала повністю.
Представник потерпілого, управління соціального захисту населення Вознесенської районної військової адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_6 суду пояснила, що ОСОБА_5 звернулася до із заявою про отримання допомоги в сумі 3000 грн. щомісяця та не повідомляла управління про зміну місця свого проживання, у зв`язку з чим допомога продовжувала сплачуватись. Таким чином ОСОБА_5 своїми умисними протиправними діями заволоділа бюджетними коштами у вигляді державної допомоги внутрішньо переміщеним особам. Заявлений прокурором цивільний позов підтримала в повному обсязі, просила суд стягнути з обвинуваченої на користь управління соціального захисту населення Вознесенської районної військової адміністрації Миколаївської області 93000 грн. в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.
Представник потерпілого, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_5 дійсно перебувала на обліку та отримала державну допомогу на загальну суму 12000 грн. Була знята з обліку самостійно. Цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 на користь головного управління Пенсійного фонду України майнової шкоди в сумі 12000 грн. підтримала, просила суд його задовольнити.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи положення ч. 3 ст. 349 КПК України суд вирішив обмежитись допитом самої обвинуваченої, представників потерпілих та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої, відповідно до яких ОСОБА_5 на диспансерному обліку у лікарів психіатра чи нарколога не знаходиться. Не перебуває на обліку у Центральному районному відділі філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях.
Наведені вище дії ОСОБА_5 стороною обвинувачення вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Вислухавши обвинувачену ОСОБА_5 , представників потерпілих, дослідивши матеріали що характеризують особу обвинуваченої, суд вважає доведеною вину останньої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за викладених вище обставин.
Обираючи обвинуваченій міру покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує, як пом`якшуючі покарання обставини щире каяття ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обтяжуючі покарання обставини відповідно до ст. 67 КК України відсутні.
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
При визначенні покарання суд враховує особу обвинуваченої, яка раніше не судима, є пенсіонеркою, її ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінального проступку, суспільну небезпечність даного проступку, обставини за яких було його вчинено, наслідки, що настали від нього, думку прокурора та представників потерпілих щодо покарання, яке необхідно призначити, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений нею кримінальний проступок, у вигляді штрафу. Таке покарання буде, на думку суду, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Питання щодо речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.
Відповідно до частини ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
По даній справі прокурором у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі управління соціального захисту населення Вознесенської районної військової адміністрації Миколаївської області про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_5 в відшкодування завданої потерпілому матеріальної шкоди в сумі 93000 грн. В судовому засіданні прокурор та представник потерпілого ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Обвинувачена вказані позовні вимоги визнала в повному обсязі.
Крім того, представником потерпілого, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, подано до суду позовну заяву про стягнення з ОСОБА_5 на користь потерпілого завдану кримінальним правопорушення матеріальну шкоду в сумі 12000 грн. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, ОСОБА_7 , в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Обвинувачена ОСОБА_5 вказані позовні вимоги визнала в повному обсязі. Інші учасники кримінального провадження проти задоволення позову не заперечили.
Вислухавши учасників процесу, вивчивши надані докази, суд вважає, що вказані позовні заяви є обґрунтованим і підлягають задоволенню відповідно до положень ст. 1166 ЦК України.
За змістом ст. 22, ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду Українивід 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
У зв`язку з протиправними діями обвинуваченої ОСОБА_5 , управлінню соціального захисту населення Вознесенської районної військової адміністрації Миколаївської області завдано матеріальних збитків на суму 93000 грн., Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області – 12000 грн.
Оскільки під час розгляду справи відповідачка визнала позовні вимоги у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, які відповідно до ст. 127-129 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь потерпілих.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5  визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, і призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. (р/р: UA 508999980313080106000014456 одержувач: Єланецька селищна ТГ/Миколаїв ГУК/ ТГ смт. Єланець/21081100 ЄДРППОУ 37992030 Казначейство України (ел. адм. податок).
Речові докази:
-заява про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_5 від 11.07.2022 року – залишити в матеріалах кримінального провадження № 12025153170000061.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі управління соціального захисту населення Вознесенської районного військової адміністрації Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_5 збитків, завданих кримінальним правопорушенням – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь управління соціального захисту населення Вознесенської районної військової адміністрації Миколаївської області (МФО 820172, УДКСУ у Миколаївській області, ЄДРПОУ 24781812, р/р UA398201720355109049000009481) збитки, завдані кримінальним правопорушенням в сумі 93000 (дев`яносто три тисячі) грн.
Цивільний позов начальника відділу представництва інтересів в судах та інших органах юридичного управління Головного управління Пенсійного фонду України про стягнення з ОСОБА_5 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (ЄДРПОУ 13844159) майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в сумі 12000 (дванадцять тисяч) грн.
Необхідність застосування запобіжних заходів відсутня.
На вирок може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя         ОСОБА_1