Справа № 635/8093/25 
№ провадження 2/646/619/2026 
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2026 року       м.Харків
Основ`янський районний суд міста Харкова
у складі: головуючого - судді Білінської О.В.
за участю секретаря судового засідання Кочитової Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Безлюдівської селищної ради про позбавлення батьківських прав,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить позбавити батьківський прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову позивач зазначає, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. У шлюбі народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб було розірвано рішенням суду від 29.08.2017 року. Відповідач не несе покладених на нього обов`язків, не приймає участі у житті сина, матеріальну допомогу не надає, дитина знаходиться на утриманні позивача. Позивач зазначає, що відповідач мешкає у рф.
Позивач у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялась своєчасно та належним чином, до суду подала заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, розглядати справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, до суду не надав.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, до суду подав заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника Служби у справах дітей за наявними в матеріалах справи доказами.
Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідачів, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що, згідно свідоцтва про народження позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками останнього є ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .
Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 06.09.2014 року Виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Дворічанського району Харківської області, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (після шлюбу - ОСОБА_5 ) зареєстрували шлюб 06.09.2014 року, про що складений актовий запис №3.
Шлюб було розірвано рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 29.08.2017 року.
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (після шлюбу - ОСОБА_8 ) зареєстрували шлюб 23.04.2024 року, про що складений актовий запис №595.
З довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.12.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 oa ОСОБА_3 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно акту № 443 від 30.09.2025 року фактичного проживання (не проживання0 оосби на території Безлюдівської селищної ради, депутатом Безлюдівської селищної ради Чепурко А.М. проведено обстеження за зверненням ОСОБА_1 (адреса ВПО: АДРЕСА_1 ), в результаті якого встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_10 , 2014 р.н.).
09.06.2017 року виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1200 грн. та на утримання дружини у розмірі 300 грн. в межах суми платежу за один місяць, починаючи з 16.05.2017 року.
Куп`янським відділом державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області видано довідку про неотримання аліментів від 25.03.2024 № 26.11-31/16046, з якої вбачається, що ОСОБА_8 не отримувала аліменти через Куп`янський ВДВС у період з 01.09.2023 по 29.02.2024 р., згідно з виконавчим листом № 618/359/17, виданим 20.06.2017, Дворічанським районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1200 грн. щомісячно.
Згідно розрахунку заборгованості за сплати аліментів, боржник: ОСОБА_2 , станом на лютий 2026 року сукупний розмір заборгованості становить 75278,00 грн.
Згідно довідки- характеристики, наданої директором Комунального закладу «Харківській ліцей № 51 Харківської міської ради» від 22.09.2025 р. № 01-29/200, ОСОБА_3 є учнем 5-А класу, бере активну участь у житті класу, має позитивну характеристику, забезпечений всім необхідним для навчання; відвідує батьківськи збори, підтримує постійний зв`язок з класним керівником та вчителями, бере активну участь у житті класу та ліцею лише мати ОСОБА_1 , яка завдяки тісній співпраці з вчителями створює сприятливі умови для розвитку дитини.
З довідки-характеристики, наданої директором Комунального закладу культури «Муніципальний центр культури та аматорського мистецтва» від 24.09.2025 р. № 2, вбачається, що ОСОБА_3 є учасником зразкового ансамблю танцю «Джерельце», мати ОСОБА_1 примає активну участь у житті колективу та активно долучається до створення сприятливих умов для розвитку дитини; ОСОБА_11 не має пропусків без поважної причини , охайний , чисто вдягнений , забезпечений всім необхідним для творчих занять.
Рішенням виконавчого комітету Безлюдівської селищної ради затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як вбачається з Висновку, служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 11.11.2025 року працівниками служби у справх дітей та фахівцями КУ 2ЦНСП» було обстежено умови проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Вході обстеження встановлено, що будинок складається з 4-х кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати; умови проживання добрі, дитина забезпечена усім необхідним для комфортного проживання, навчання та проведення дозвілля.
Згідно акту обстедення № 558 від 17.11.2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 проживають як ВПО: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою та другою статті 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.
На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (див. постанову Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18)).
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (див. постанову Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20)).
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).
Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).
Позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11).
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Наведене узгоджується з правовими висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) та Верховним Судом у постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17 (провадження № 61-44369св18), від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462св20), від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19 (провадження № 61-9754св20), від 17 січня 2024 року у справі № 735/308/21 (провадження № 61-10098св23), та багатьох інших.
Судова практика у цій категорії справ є сталою, відмінність залежить лише від фактичних обставин конкретної справи й доказування.
Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, суд приходить до висновку, що поведінка відповідача свідчить про його свідоме самоусунення від виконання батьківських обов`язків, що суперечить інтересам дитини та не відповідає вимогам визначених статтями 150, 151 Сімейного кодексу України.
Таким чином, врахувавши конкретні обставини справи, інтереси дитини, а також те, що відповідач фактично не виконує свої батьківських обов`язків стосовно неї, суд вважає необхідним позбавити батьківських прав відповідача, як такого, що ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Одночасно суд звертає увагу, що позбавлення батьківських прав має тимчасовий характер. У випадку, коли будуть відсутні підстави, які слугували для прийняття судом рішення про позбавлення батьківських прав мати чи батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право їх поновити в судовому порядку (частина 4 статті 169 Сімейного кодексу України).
Керуючись ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Безлюдівської селищної ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.
Позбавити батьківський прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації : АДРЕСА_2 : адреса поживання : АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;
Третя особа: Служба у справах дітей Безлюдівської селищної ради, 62489, Україна, Харківська область, Харківський район, селище Безлюдівка, вул. Зміївська, Буд.48.

Суддя   О.В. Білінська