УХВАЛА

29 квітня 2026 року 
м. Київ
справа №300/8329/24
адміністративне провадження № К/990/17155/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шевцової Н. В.,
суддів: Бучик А. Ю., Стеценка С. Г.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2026 у справі №300/8329/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також позивачка) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якому просила: 
-визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 31.10.2024 № 092750005927 про відмову в проведенні позивачці перерахунку пенсії;
- зобов`язати відповідача провести з 24.10.2024 перерахунок пенсії позивачці із зарахуванням до її страхового стажу періоди роботи в Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» з 01.01.2004 по 17.04.2017, з 01.03.2018 по 30.08.2023 та в КНП «Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської обласної ради» з 31.08.2023 по 28.06.2024 в подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), а також здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
05.12.2025 рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2026, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 31.10.2024 № 092750005927 про відмову в проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести з 01.11.2024 перерахунок пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до її страхового стажу періоди роботи в Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» з 01.01.2004 по 17.04.2017, з 01.03.2018 по 30.08.2023 та в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської обласної ради» з 31.08.2023 по 28.06.2024 в подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону № 1788-ХІІ, та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позову відмовлено.
На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду відповідач подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 16.04.2026.
Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачено, що для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, віднесено до категорії справ незначної складності.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції розглянув цю справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
У касаційній скарзі відповідач зазначає, що задля формування єдиної правозастосовчої практики необхідно сформувати правовий висновок щодо застосування статті 60 Закону № 1788-ХІІ, яка передбачає зарахування страхового стажу в подвійному розмірі, після 01.01.2004 у зв`язку з набрання чинності Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), стаття 24 якого передбачає зарахування страхового стажу в одинарному розмірі, та наголошує, що відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Отже, відповідач в касаційній скарзі наводить підставу для касаційного оскарження судових рішень визначену пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, яка не може бути належним обґрунтуванням можливості оскарження судових рішень відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Крім того, слід зауважити, що у постанові від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок, що « Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон № 1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон №1058-IV.».
У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду також вказала, що невиключення законодавцем відповідних положень із Закону № 1788-ХІІ свідчить про те, що зазначений Закон не містить обмежень у сфері застосування.
У контексті наведеного Верховний Суд у постанові від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17 сформулював висновок, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я після набрання чинності Законом № 1058-IV « дає право на зарахування стажу у подвійному розмірі, як це передбачено статті 60 Закону № 1058-IV».
Суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції у цій справі відповідно до правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 08.06.2022 у справі № 510/1593/16-а, від 27.04.2023 у справі № 160/14078/22 та дійшов висновку, що за правилами статті 60 Закону №1788-XII та згідно із пунктом 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV період роботи позивачки в КНП «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» з 01.01.2004 по 17.04.2017, з 01.03.2018 по 30.08.2023 та в КНП «Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської обласної ради» з 31.08.2023 по 28.06.2024 підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Ураховуючи наведене та характер спірних правовідносин, предмет і категорію спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовчу практику, що склалася з приводу спорів цієї категорії, значну кількість справ з подібними позовними вимогами, відсутність ознак, які роблять цю касаційну скаргу відмінною від інших, також не дають підстави вважати, що не дають підстави вважати, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у правовідносинах, а судові рішення, які ухвалені у цій справі як у справі незначної складності підлягають касаційному оскарженню.
Отже, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності та розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач у касаційній скарзі не довів підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішення та постанова суду апеляційної інстанції можуть бути переглянуті в касаційному порядку.
Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За викладених обставин слід відмовити у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2026 у справі №300/8329/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу, в порядку, визначеному статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. В. Шевцова
А. Ю. Бучик
С. Г. Стеценко