ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/1167/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого – судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, адвокат Величко Ганна Володимирівна в інтересах ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд з позовом до Міністерства оборони України (далі – МО України, відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач 2), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач 3) з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування рішення МО України, оформленого витягом з протоколу засідання комісії № 110/в від 18.12.2025; визнання протиправними дій відповідачів, які полягали у невиконанні обов`язку всебічно оцінити обставини смерті військовослужбовця, зокрема факт його безпосередньої участі у заходах оборони в районі бойових дій, та застосувати до цих обставин спеціальні норми постанови Кабінету Міністрів України №168; зобов`язати МО України та ІНФОРМАЦІЯ_3 провести новий розгляд питання про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , обов`язково врахувавши факт смерті під час безпосередньої участі у заходах оборони в умовах воєнного стану, та прийняти рішення відповідно до встановлених обставин і всіх норм чинного законодавства, включаючи постанову Кабінету Міністрів України №168.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 є матір`ю військовослужбовця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 під час проходження військової служби у АДРЕСА_1 .
Померлий, перебуваючи на військовій службі безпосередню брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, будучи у складі свого підрозділу в зоні ведення воєнних (бойових) дій.
Згідно витягу з протоколу засідання штатної 16 регіональної ВЛК №965 31.03.2025 по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, які призвели до смерті військовослужбовця ОСОБА_2 , 1989 року народження – причиною смерті стала гостра коронарна недостатність. Набряк легень (етиловий спирт в крові в кількості – 0,48%). Захворювання та причина смерті пов`язані з проходженням військової служби.
Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області 20.11.2023 прийнято рішення про закриття розслідування на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України (у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення).
Після цієї події позивач звернулася до відповідачів за належною їй соціальною виплатою, одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю (смертю) її сина. При поданні заяви співробітниками відповідача 2 через відповідача 3 їй було запропоновано та заповнено типовий бланк, який автоматично містив посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. Проте, звернення громадянина до державного органу за реалізацією гарантованого законом права на соціальний захист змістовно не може бути обмежене формальним посиланням на один нормативний акт. Публічний орган зобов`язаний за власною ініціативою встановити всі фактичні обставини справи та застосувати до них сукупність чинних правових норм, що регулюють це право. Цей обов`язок прямо випливає із закріпленого в статті 19 Конституції України принципу, згідно з яким органи влади діють лише на підставі закону, а також з принципу верховенства права та заборони формалізму в діяльності державних установ, на який неодноразово вказував Конституційний Суд України
Більш того, навіть в обраній ними вузькій правовій площині, уважає, що відповідачі вчинили грубе порушення матеріального права. Своє рішення про відмову у формі протоколу № 110/в від 18.12.2025, вони зазначили, що відповідно до акту проведення розслідування нещасного випадку військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2023 р. тіло померлого ОСОБА_2 було виявлено без ознак життя у місці тимчасового розташування особового складу підрозділу. Згідно з листом Костянтинівського відділення судово-медичної експертизи від 25.12.2023 №247 під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_2 було виявлено етиловий спирт в концентрації 0,48%. Причиною смерті стала гостра коронарна недостатність. Набряк легень.
На переконання сторони позивача, для правомірного застосування цієї заборонної норми відповідачам необхідно було встановити прямий та безпосередній причинно наслідковий зв`язок між перебуванням у стані сп`яніння та настанням смерті. МО України штучно відокремило медичну причину смерті (захворювання) від юридично значущого контексту, в якому вона настала, а саме – від екстремальних умов несення служби в зоні бойових дій під час воєнного стану.
Відповідачі, отримавши звернення позивача, оформлене навіть за типовими реквізитами з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України №975, яка регулює загальний порядок, не виконали свого обов`язку щодо всебічного розгляду справи. Вони ухилилися від аналізу ключової обставини – смерті під час виконання служби в умовах воєнного стану та ігнорували необхідність оцінити підстави для застосування спеціального акту постанови Кабінету Міністрів України №168.
Відтак, уважає, що така бездіяльність та формальний підхід суперечать принципу верховенства права, зобов`язуючи органи влади діяти на підставі закону та забезпечувати ефективний захист прав, а також принципу всебічності та об`єктивності дослідження обставин справи. Своїми діями відповідачі незаконно обмежили право позивача на соціальний захист, гарантоване статтею 46 Конституції України та вказаними законами, а тому просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-3).
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) (арк. спр. 29).
В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 17.02.2026 представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що солдат ОСОБА_2 проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_5 під час проходження військової служби у АДРЕСА_1 ОСОБА_2 помер.
Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної 16 регіональної ВЛК №965 31.03.2025 по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, які призвели до смерті військовослужбовця ОСОБА_2 , 1989 року народження – причиною смерті стала гостра коронарна недостатність. Набряк легень (етиловий спирт в крові в кількості – 0,48%). Захворювання та причина смерті пов`язані з проходженням військової служби.
Рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 18.12.2025 №110/В (пункт 9) відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975): матері солдата ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) – ОСОБА_1 .
Також відзначає, що МО України не заперечує факт безпосередньої участі померлого ОСОБА_2 у заходах оборони в районі бойових дій, однак на спірні правовідносини не розповсюджуються норми постанови Кабінету Міністрів України №168, оскільки військовослужбовець не загинув, і не помер внаслідок поранення.
Щодо відсутності права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки померлий перебував в стані алкогольного сп`яніння зазначає, що положеннями Кодексу України про адміністративні (далі – КУпАП) правопорушення передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (стаття 172-20). 
Відповідно до положень пункту 9 частини першої статті 247 КУпАП, в разі смерті особи провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю. 
Отже положеннями КУпАП не передбачено складання протоколу про адміністративні правопорушення відносно померлої особи, при цьому не складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно померлої особи не свідчить, що таке правопорушення не вчинялося такою особою.
Просить суд врахувати, що розмір допомоги згідно Постанови №168 в сумі 15 000 000 грн передбачений лише на період дії воєнного стану та у чітко визначених випадках, а саме для сімей загиблих військовослужбовців, а також померлих, але внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) осіб, отриманого під час захисту Батьківщини. Водночас, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про отримання чоловіком позивачки за період проходження служби поранень (контузії, травми, каліцтва) від яких могла настати його смерть.
Також зазначає, що в даному випадку зобов`язання МО України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу є формою втручання в дискреційні повноваження МО України та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Враховуючи наведені обставини просить в задоволенні адміністративного позову відмовити (арк. спр. 34-44).
Представником позивача 18.02.2026 на адресу суду подано відповідь на відзив, у якому підтримано позицію, викладену в позові та додатково зазначено, що жодних додаткових умов (наявність поранення, термін після поранення, територіальна прив`язка тощо) абзац перший пункту 2 Постанови №168 не містить.
Військовослужбовець ОСОБА_2 є особою, зазначеною в пункті 1 Постанови №168 (військовослужбовець Збройних Сил України). Факт його загибелі (смерті) в період дії воєнного стану підтверджується свідоцтвом про смерть та матеріалами службового розслідування. Уважає, що цього достатньо для виникнення права на отримання допомоги за абзацом першим пункту 2 Постанови №168 (арк. спр. 51-55).
На адресу суду 20.02.2026 від ІНФОРМАЦІЯ_6 надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача 3 позовних вимог не визнала та зазначила, що солдат ОСОБА_2 був призваний на військову службу за призовом під час загальної мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_4 27.12.2022.
На адресу ІНФОРМАЦІЯ_7 13.11.2023 із в/ч НОМЕР_1 за вих. №9365 надійшло Сповіщення №88 про смерть солдата ОСОБА_2 .
Від позивача 06.03.2024 надійшла заява із проханням виплатити їй одноразову грошову допомогу в розмірі 15 млн. грн, у зв`язку із загибеллю сина ОСОБА_2 , який служив у військовій частині НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 надано відповідь датовану 07.03.2024, у якій зазначалось, що після опрацювання та розгляду отриманих документів встановлено, що позивачем не дотримано окремих вимог Порядку стосовно повноти й належного оформлення підтверджуючих документів. Зокрема, заява не відповідає встановленій формі та відсутня згода на обробку персональних даних, яка надає можливість органам (установам) Міністерства оборони України опрацювати персональні дані з метою подання висновку щодо можливості призначення й, власне, виплати одноразової грошової допомоги. Також підтверджуючі документи не в повному обсязі та не засвідчені належним чином. 
Очевидно, що для ефективного вирішення питання щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги прохали особисто звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_7 з підтверджуючими документами щодо загибелі солдата ОСОБА_2 під час захисту Батьківщини, для написання заяви та оформлення згоди на обробку персональних даних, якісного опрацювання, засвідчення належним чином пакету документів.
У відповідь на запит ІНФОРМАЦІЯ_7 19.05.2025 надійшов Витяг з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії №965 від 31.03.2025, відповідно до якого причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 було захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, так пов`язані з проходженням військової служби.
Від позивача 30.07.2025 надійшла заява щодо виплати одноразової грошової допомоги, у відповідь на яку відповідачем 3 30.07.2025 надано відповідь про недотримання окремих вимог Порядку стосовно повноти й належного оформлення підтверджуючих документів.
04.08.2025 від громадянки ОСОБА_1 прийнято заяву щодо виплати їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) сина солдата ОСОБА_2 та 29.12.2025 позивачу було особисто вручено витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 18.12.2025 №110/в.
Зауважує, що виплата збільшеного до 15 000 000 грн розміру одноразової допомоги згідно пункту 2 постанови №168, передбачена для сімей військовослужбовців лише у двох випадках: 1) у разі загибелі військовослужбовця; 2) у разі, якщо військовослужбовець помер внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Окрім того звертає увагу суду, що пункт 19 (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння.
Згідно з листом Костянтинівського відділення судово – медичної експертизи від 25.12.2023 №247 під час проведення судово – токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий сприт в концентрації 0,48 %. Причиною смерті стала гостра коронарна недостатність. Набряк легень.
Отже, на переконання відповідача 3, у ОСОБА_1 відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги (арк. спр. 63-70).
Представник позивача у поданій до суду 23.02.2026 відповіді на відзив підтримала позов та зауважила, що до спірних правовідносин має застосовуватися виключно постанова Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 як спеціальний акт, прийнятий на період дії воєнного стану. Застосування відповідачами загальних норм (Постанова №975) замість спеціальних (Постанова №168) є порушенням принципу верховенства права та пріоритетності спеціальних законів над загальними (lex specialis derogat generali).
Також представник ОСОБА_1 просила суд не брати до уваги відзив ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки такий поданий з пропуском встановленого судом строку без поважних причин, або врахувати його лише в межах, що не суперечать іншим матеріалам справи (арк. спр. 96-100).
Стосовно дотримання представником відповідача 3 встановленого п`ятнадцятиденного строку, з дня отримання копії ухвали, для подачі відзиву на позовну заяву суд зазначає наступне.
Згідно довідки про доставку електронного листа, ухвала про відкриття провадження від 03.02.2026 була надіслана ІНФОРМАЦІЯ_6 в електронний кабінет та була доставлена 06.02.2026 о 00:40 (арк. спр. 33).
Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 251 КАС України, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Частиною першою статті 120 КАС України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Отож, враховуючи наведені норми, а також той факт, що 07.02.2026 є вихідним днем (суботою), суд зауважує, що останнім днем для подачі відзиву на позовну заяву є 23.02.2026, тобто представником ІНФОРМАЦІЯ_6 дотримано процесуальні строки, встановлені ухвалою про відкриття провадження від 03.02.2026.
ІНФОРМАЦІЯ_3 письмових пояснень щодо позову або відзиву, передбачених статтею 165 КАС України, не подало.
Інших заяв по суті справи, передбачених КАС України до суду не надходило.
Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
Як убачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 – мати ОСОБА_2 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та, відповідно до сповіщення сім`ї №57, його тіло було виявлено 10.11.2023 за місцем розташування підрозділу ( АДРЕСА_1 ) без ознак життя (ймовірна причина смерті – гостра коронарна недостатність, ознак насильницької смерті не виявлено) (арк. спр. 74).
Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії №965 від 31.03.2025, захворювання солдата ОСОБА_2 , 1989 року народження, «Гостра коронарна недостатність. Набряк легенів» (етиловий спирт в крові в кількості – 0,48%), яке згідно військово-облікових документів, витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.01.2024 №30 матеріалів службового розслідування (наказ командира в/ч НОМЕР_1 №1411 від 10.11.2023), повідомлення в.о. зав. Костянтинівського відділення Донецького обласного бюро СМЕ від 25.12.2023 №247 начальнику 1 відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 , повідомлення заступника начальника СУ ГУНП в Донецькій області від 22.12.2023 №19809/20/02-2023 начальнику ІНФОРМАЦІЯ_6 , лікарського свідоцтва про смерть №395 від 13.11.2023 Костянтинівського відділення Донецького обласного бюро СМЕ та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 27.11.2023 виданого Маневицьким відділом державної РАЦС у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , - захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, так пов`язані з проходженням військової служби (арк. спр. 16).
На адресу ІНФОРМАЦІЯ_6 06.03.2024 від ОСОБА_1 надійшла заява, датована 28.02.2024, з проханням виплатити їй одноразову грошову допомогу в розмірі 15 млн. грн. у зв`язку із загибеллю сина ОСОБА_2 , який служив у в/ч НОМЕР_1 (арк. спр. 76).
Відповідачем 3 листом від 07.03.2024 №Л-522 надано відповідь, відповідно до якої після опрацювання та розгляду отриманих документів встановлено, що ОСОБА_1 не дотримано окремих вимог Порядку стосовно повноти й належного оформлення підтверджуючих документів. Зокрема, заява не відповідає встановленій формі та відсутня згода на обробку персональних даних, яка надає можливість органам (установам) Міністерства оборони України опрацювати персональні дані з метою подання висновку щодо можливості призначення й, власне, виплати одноразової грошової допомоги. Також підтверджуючі документи не в повному обсязі та не засвідчені належним чином.
Зауважено, що для ефективного вирішення питання щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги, прошу особисто звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_7 з підтверджуючими документами щодо загибелі солдата ОСОБА_2 під час захисту Батьківщини, для написання заяви та оформлення згоди на обробку персональних даних, якісного опрацювання, засвідчення належним чином пакету документів (арк. спр. 77-79).
30.07.2025 від ОСОБА_1 за вх. Л-1835 надійшла заява щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25.12.2013 №975 у зв`язку із загибеллю сина ОСОБА_2 , 1989 року народження під час проходження військової служби, відповідно до витягу з протоколу №965 від 31.03.2025, виданого 16 Регіональною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України (арк. спр. 82).
Листом від 30.07.2025 №Л-1835 ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомлено, що позивачем не дотримано окремих вимог Порядку стосовно повноти й належного оформлення підтверджуючих документів. Зокрема, заява не відповідає встановленій формі та відсутня згода на обробку персональних даних, яка надає можливість органам (установам) Міністерства оборони України опрацювати персональні дані з метою подання висновку щодо можливості призначення й, власне, виплати одноразової грошової допомоги. Також підтверджуючі документи не в повному обсязі та не засвідчені належним чином (арк. спр. 83-84).
Від громадянки ОСОБА_1 04.08.2025 відповідачем 3 прийнято заяву щодо виплати їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) сина солдата ОСОБА_2 (арк. спр. 85), до якої було долучено лист із вимогою прийняти її заяву та скерувати на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (арк. спр. 87).
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 18.12.2025 №110/в, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, оскільки відповідно до акту проведення розслідування нещасного випадку військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2023 тіло померлого ОСОБА_2 було виявлено без ознак життя у місці тимчасового розташування особового складу підрозділу. 
Згідно з листом Костянтинівського відділення судово – медичної експертизи від 25.12.2023 №247 під час проведення судово – токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий сприт в концентрації 0,48‰. Причиною смерті стала гостра коронарна недостатність. Набряк легень. 
Відповідно до статті 172-20 КУпАП розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням. 
Згідно зі статтею 16-4 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння (арк. спр. 21).
Уважаючи таке рішення Комісії МО України протиправними, позивач звернулася із даним позовом до суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-ХІІ) у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. 
Дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжувалася та діє на момент розгляду цієї справи.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Частиною першою статті 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з підпунктом 1, 2 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Отже подія смерті військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби і подія смерті військовослужбовця під час проходження військової служби є визначеними законом підставами для призначення допомоги.
Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги визначено у статті 16-1 Закону № 2011-XII.
За приписами вказаної норми у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).
Підпунктом «а» пункту 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що вказана одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби.
Як встановлено судом та видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 проходив службу у Збройних Силах України, а саме у Військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.01.2024 солдата ОСОБА_2 з 11.11.2023 виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 у зв`язку зі смертю (арк. спр. 13).
Пунктом 3-4 акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), який стався 10.11.2023 з солдатом ОСОБА_2 заступником командира бойової машини – навідником-оператором 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , встановлено, що з довідки-доповіді від 10.11.2023 №9351 стало відомо, що 10.11.2023 від тимчасово виконуючого обов`язки командира 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_3 надійшов рапорт вх. №12461 від 10.11.2023 про те, що 10.11.2023 приблизно о 16:40 год в місці тимчасової дислокації 2 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 у приватному будинку за адресою АДРЕСА_2 було виявлено тіло заступника командира бойової машини – навідником-оператором 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 , попередньо – без ознак насильницької смерті. Імовірна причина смерті – гостра коронарна недостатність.
Результати медичного свідчення згідно лікарського свідоцтва про смерть №395 від 13.11.2023 підтверджують, що смерть солдата ОСОБА_2 настала внаслідок захворювання, не пов`язаного з проходження військової служби (набряк легенів, гостра коронарна недостатність) (арк. спр. 17-18).
Так, пунктом 3 статті 16-2 Закону № 2011-XII передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1, 6 статті 16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 9 статті 16-3 Закону № 2011).
Як зазначалось судом вище, приписами підпунктів 1-3 пункту 4 Порядку № 975 визначено, що одноразова грошова допомога призначається у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Відповідно до положень пункту 11 Порядку № 975 одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю (смертю) призначається і виплачується:
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);
у разі смерті військовослужбовця або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби у випадку, передбаченому підпунктом 2 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть;
у разі загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, у випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).
Відповідно до пункту 12 Порядку № 975, одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 4 цього Порядку, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.
Як встановлено судом, позивач звернулася до начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до положень постанови № 975 (арк. спр. 85, 87).
За результатами розгляду заяви та поданих документів, комісією МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум відмовлено у призначенні позивачам одноразової грошової допомоги з посиланням на статтю 172-20 КУпАП та статтю 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
На переконання сторони позивача, відповідачі не виконали свій обов`язок щодо всебічного оцінювання обставини смерті військовослужбовця, зокрема факт безпосередньої участі ОСОБА_2 у заходах оборони в районі бойових дій із застосуванням до цих обставин спеціальні норми Постанови №168.
Так, суд зауважує, що на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168, у редакції, чинній на час виникнення спору).
Пунктом 2 Постанови № 168 встановлено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.
Розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», визначається відповідно до абзацу другого підпункту «а» пункту 1 статті 16-2 зазначеного Закону.
Отже, Постанова № 168 є нормативно-правовим актом, який встановлює право на отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, у період дії воєнного стану. При цьому виплата збільшеного до 15 000 000 грн розміру одноразової допомоги згідно пункту 2 Постанови № 168, передбачена для сімей військовослужбовців лише у двох випадках: 1) у разі загибелі військовослужбовця; 2) у разі, якщо військовослужбовець помер внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Верховний Суд неодноразово висловлював правовий висновок (у постановах від 29.03.2024 (справа № 440/3321/23) від 21.08.2024 (справа № 160/20229/22), від 18.11.2024 (справа №240/1743/24), відповідно до якого питання розміру допомоги визначається окремо та залежить від окремих чинників (умов), а саме:
- у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (абзац 1 пункту «а» частини першої статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»);
- у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби (абзац 2 пункту «а» частини першої стаття 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»);
- у розмірі 15 000 000 грн на період дії воєнного стану для сімей загиблих осіб (п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168). Також, сімей осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
На відміну від Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, постанова Кабінету Міністрів України №168 містить звужений перелік підстав для виплати допомоги у збільшеному розмірі, через те, що розмір допомоги у сумі 15 000 000 грн передбачений лише на період дії воєнного стану та виключно для сімей загиблих військовослужбовців, а також померлих, але внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовців.
Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про отримання ОСОБА_2 за період проходження служби поранень (контузії, травми, каліцтва), від яких могла настати його смерть.
Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії №965 від 31.03.2025, захворювання солдата ОСОБА_2 , 1989 року народження, «Гостра коронарна недостатність. Набряк легенів» (етиловий спирт в крові в кількості – 0,48%), яке згідно військово-облікових документів, витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.01.2024 №30 матеріалів службового розслідування (наказ командира в/ч НОМЕР_1 №1411 від 10.11.2023), повідомлення в.о. зав. Костянтинівського відділення Донецького обласного бюро СМЕ від 25.12.2023 №247 начальнику 1 відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 , повідомлення заступника начальника СУ ГУНП в Донецькій області від 22.12.2023 №19809/20/02-2023 начальнику ІНФОРМАЦІЯ_6 , лікарського свідоцтва про смерть №395 від 13.11.2023 Костянтинівського відділення Донецького обласного бюро СМЕ та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 27.11.2023 виданого Маневицьким відділом державної РАЦС у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , - захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби (арк. спр. 16).
Враховуючи те, що відповідно до матеріалів справи не підтверджується той факт, що ОСОБА_2 мав поранення (контузії, травми, каліцтва), помер внаслідок захворювання, відповідно він не належить до категорії загиблих та померлих внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовців, що давало б позивачу право на отримання допомоги у збільшеному розмірі. При цьому, позивачем помилково ототожнюється поняття «загибель (смерть) внаслідок поранення» із «смертю внаслідок захворювання».
Суд зауважує, що відповідачами обґрунтовано здійснено застосування Постанови №975, а доводи позивача про те, що оскільки загибель (смерть) ОСОБА_2 відбулася у період воєнного часу та настала у зв`язку із захворюванням, яке пов`язано з проходженням військової служби, відповідно, ОСОБА_1 має право на одноразову грошову допомогу, передбачену Постановою № 168, є необґрунтованими та такими, що не узгоджуються із наведеними вище висновками суду щодо відсутності правових підстав у позивача для отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000 грн, передбаченої Постановою № 168.
Суд враховує також те, що у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача із заявами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою № 168.
Так, Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану було затверджено наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за № 176/39223 (далі - Порядок № 45). Порядок № 45 прийнято відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Цей Порядок визначає завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД), передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів (пункт 1.1 Порядку).
Розділом ІІ регламентований порядок направлення органом військового управління, військовою частиною, установою, військовим навчальним закладом документів до відповідного районного (міського) ТЦКСП у випадку загибелі військовослужбовця, який помер внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини (що не є релевантним до спірних правовідносин).
Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 розділу ІІІ Порядку № 45 районний (міський) ТЦКСП є органом, уповноваженим приймати документи (додаток 2) від осіб, які можуть звернутися за ОГД, оформлювати документи для її призначення та виплати.
Обласний (Київський міський) ТЦКСП є органом, уповноваженим подавати висновок щодо можливості призначення ОГД. У разі отримання інформації, яка не відповідає раніше наданому висновку, не пізніше 3 робочих днів подається новий висновок з урахуванням встановлених обставин. Проводить перевірку отриманих з Департаменту соціального забезпечення результатів попереднього опрацювання документів для призначення ОГД, та не пізніше 3 робочих днів після їх реєстрації письмово повідомляє про результати проведеної роботи.
Щодо алгоритму опрацювання документів, які подаються для призначення та виплати ОГД, який передбачений VI розділом Порядку № 45 пунктом 4.3 визначено, що обласний (Київський міський) ТЦКСП перевіряє отримані документи, визначає осіб, які документально підтвердили своє право на одержання ОГД а також осіб, які звернулися (можуть звернутися) за її одержанням, але не надали (надали не всі) документи.
Результати опрацювання документів обласним (Київським міським) ТЦКСП зазначаються у висновку та доповіді, які разом з іншими документами, зазначеними в додатку 6, надсилаються до Департаменту соціального забезпечення (через Управління соціальної підтримки). Комплект документів надсилається з використанням системи електронного документообігу, для цього він сканується у один файл формату PDF, на який накладається кваліфікований електронний підпис. У разі тривалої відсутності зв`язку (понад 5 робочих днів) комплект документів надсилається на паперових носіях, а після відновлення зв`язку - невідкладно ще раз з використанням системи електронного документообігу.
Надалі Департамент соціального забезпечення після отримання від обласного (Київського міського) ТЦКСП документів, надсилає запит до Кадрового центру Збройних Сил України щодо військовослужбовців, які загинули та відповідно до пункту 1 розділу ХIII Інструкції № 280, віднесені до бойових безповоротних втрат під час дії воєнного стану.
В подальшому документи опрацьовуються структурними підрозділами апарату Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України відповідно до їх повноважень та подаються на розгляд Комісії Міноборони.
Після прийняття головним розпорядником бюджетних коштів рішення щодо призначення ОГД (відмови у призначенні, повернення документів на доопрацювання - у разі коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) Департамент соціального забезпечення не пізніше 3 робочих днів доводить його до фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_9 для інформування обласних (Київського міського, районних, міських) ТЦКСП, та, у разі її призначення, - готує проекти розподілів відкритих асигнувань для виплати допомоги в порядку черговості відповідно до дати надходження документів з обласного (Київського міського) ТЦКСП.
Виплата ОГД здійснюється обласним (Київським міським) ТЦКСП на підставі наказу не пізніше 5 робочих днів з дня відкриття асигнувань шляхом перерахування коштів на рахунок в установі банку державного сектору, зазначений отримувачем допомоги у своїй заяві
З огляду на вище зазначені норми, саме обласний ТЦКСП уповноважений подавати висновок щодо можливості призначення ОГД до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України (через Управління соціальної підтримки), який після опрацювання подаються на розгляд Комісії Міноборони, яка приймає рішення щодо призначення ОГД.
Разом з тим, жодного рішення комісією МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови № 168 прийнято не було, що свідчить про безпідставність позовних вимог, оскільки відповідачем не були порушені права та законні інтереси позивача.
Таким чином, у зв`язку з тим, що від районного ТЦК та СП необхідні документи, щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги з врахуванням Постанови №168 до МО України не надходили, у зв`язку з чим питання призначення та виплати позивачам одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідачем 1 у встановленому законом порядку не вирішувалося.
Щодо рішення МО України, оформлене витягом з протоколу засідання комісії №110/в від 18.12.2025 суд зазначає наступне.
Статтею 16-4 Закону №2011-ХІІ визначені випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються - якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 10 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ).
Так, на виконання Закону № 2011-XII Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25.12.2013 (далі - Порядок №975 у редакції, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин).
Такий Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Пунктом 4 Порядку №975 визначено, одноразова грошова допомога призначається у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Відповідно до пункту 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста:
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).
Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.
Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до пункту 10 Порядку №975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:
заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:
заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;
витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);
витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
До заяви додаються копії:
документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;
свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;
свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);
свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);
документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені);
свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;
документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою);
рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);
рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні);
постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.
У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.
Пунктами 15, 19 Порядку № 975 визначено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:
вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Суд встановив, відповідно до наявних матеріалів справи смерть військовослужбовця настала у результаті набряку легенів та гострої коронарної недостатності у період проходження військовослужбовцем військової служби та є пов`язаною з проходженням військової служби.
Втім, відповідно до витягу з протоколу засідання комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 18.12.2025 матері померлого внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки згідно з актом судово-токсикологічного дослідження від 25.12.2023 №247 в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт у концентрації 0,48 проміле. 
Відповідно до статті 172-20 КЗпП розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням.
Згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння (арк. спр. 20).
Тобто, зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що відповідач застосував дві підстави відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги: а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.
Щодо підстави «вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення», суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 172-20 КЗпП, розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до семи діб.
Участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб.
Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, - тягнуть за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Згідно положень статті 221 КУпАП, передбачені, зокрема, статтею 172-20 КУпАП, розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.
Отже, саме при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності (стаття 280 КУпАП).
В спірному випадку відповідачі не надали суду жодних належних і допустимих доказів того, що солдат ОСОБА_2 притягався до адміністративної відповідальності за статтею 172-20 КУпАП в судовому порядку.
Натомість, в Акті проведення розслідування нещасного випадку (травмування) (Форма НВ-2), затвердженим командиром Військової частини НОМЕР_1 , від 25.11.2023 встановлено, зокрема, смерть солдата ОСОБА_2 настала внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби (набряк легенів, гостра коронарна недостатність).
Тому, у відповідача 1 були відсутні правові підстави для відмови позивачам у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з цієї підстави.
Стосовно застосування підпункту «б» пункту 1 статті 16-4 Закону №2011-ХІІ, суд зазначає, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.
Тобто, допомога не призначається, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому, сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного / наркотичного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, у постановах від 20.03.2018 у справі №813/4502/17, від 12.11.2020 у справі №186/1129/16-а, від 29.06.2022 у справі №640/6477/19.
Суд зауважує, що у даному у випадку необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння військовослужбовця та його смертю (загибеллю).
Відповідачі не надали суду доказів, які б свідчили про те, що настання смерті ОСОБА_2 (набряк легенів, гостра коронарна недостатність) перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із вчинення померлим певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).
За таких обставин суд зазначає, що факт перебування ОСОБА_2 на момент смерті у стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованою підставою для відмови у призначенні та виплаті членам сім`ї померлого військовослужбовця одноразової грошової допомоги.
Таким чином, відсутні належні та достатні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_2 дій у стані алкогольного сп`яніння, що мали своїм наслідком його смерть, а отже висновок відповідача 1 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу членам його родини є безпідставним.
Отже, під час судового розгляду справи відповідачі як суб`єкти владних повноважень, не надали належних, достатніх та достовірних доказів, які б свідчили про правомірність прийнятого рішення, а тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.
Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнійший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.
У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
За обставин встановлених під час розгляду даної справи суд приходить до переконання, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача 1 повторно розглянути заяву та додані до неї документи про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця ОСОБА_2 , що пов`язана з проходженням військової служби, у порядку і розмірі, передбаченому Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Вказаний правовий висновок в частині обрання належного способу захисту порушеного права узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2024 по справі № 480/4122/22.
Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (параграф 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Судом встановлено, що при зверненні до суду позивач згідно із квитанцією про сплату судового збору від 19.01.2026 №1.496004431.1 сплатила судовий збір в розмірі 1 331,20 грн (арк. спр. 4), тоді як сплаті підлягав судовий збір в сумі 1 064,96 грн (1331,20 грн х 0,8 = 1 064,96 грн, оскільки позов було подано до суду в електронній формі через систему «Електронний суд», що передбачає застосування коефіцієнту для пониження відповідного розміру ставки судового збору).
Питання про повернення судового збору, надміру сплаченого за подання даного адміністративного у розмірі 266,24 грн, може бути вирішено за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір».
Згідно із частиною першою та третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору, пропорційно до задоволеної частини вимог у сумі 532,48 грн (п`ятсот тридцять дві гривні 48 копійок).
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 00034022), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_6 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 18 грудня 2025 року №110/в, про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 .
Зобов`язати комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з доданими документами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України судовий збір в сумі 532,48 грн (п`ятсот тридцять дві гривні 48 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович