Справа № 214/12360/25
2/214/1230/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
10 червня 2026 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді – Євтушенка О.І.,
за участю:
секретаря судового засідання – Авдєєва М.І.,
представника позивача – Трофименко М.В. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу №214/12360/25 за позовною заявою представника ОСОБА_1 – адвоката Трофименко Марини Володимирівни до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про захист порушеного житлового права шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у зарахуванні на квартирний облік, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Трофименко М.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради «Про відмову гр. ОСОБА_1 у взятті на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов» №217 від 17.04.2025; зобов`язати виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради постановити ОСОБА_1 на позачерговий квартирний облік як члена сім`ї загиблого Захисника України.
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 є дружиною солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 в ході виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Лук`янці Харківської області, захищаючи незалежність, суверенітет, територіальну цілісність України, внаслідок артилерійського обстрілу, що підтверджується сповіщенням сім`ї за №К/6713/474 від 16.05.2024 та свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 , виданого Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного-Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Позивачем ОСОБА_1 було отримано посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника України, серії НОМЕР_1 від 02.12.2024. Після смерті чоловіка, 31.03.2025 ОСОБА_1 звернулась до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради із заявою про взяття її на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, як члена сім`ї загиблого Захисника України, зі складом сім`ї – чоловік ОСОБА_2 , у зв`язку із відсутністю власного житла. Однак, рішенням Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 17.05.2025 за №217 ОСОБА_1 було відмовлено у взятті на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у зв`язку із забезпеченням жилою площею вище за рівень, необхідний для визначення потребуючого поліпшення житлових умов, а саме: наявністю одноосібного права користування у заявниці квартирою, житловою площею 18,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Не погодившись з прийнятим рішенням, 09.10.2025 позивач ОСОБА_1 повторно подала до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради заяву про постановку її на першочерговий квартирний облік як члена сім`ї загиблого Захисника України, а саме: дружини захисника, так як вона не має власного житла. 28.10.2025 ОСОБА_1 відмовлено у постановці на квартирний облік за аналогічних обставин, зазначених у рішенні Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 17.05.2025 за №217. 
Не погоджуючись із відмовою виконавчого комітету у постановці на квартирний облік, позивач ОСОБА_1 вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 31 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 05 березня 2026 року закрито підготовче провадження у справі з призначенням до судового розгляду по суті.
09.02.2026 від представника відповідача – ОСОБА_3 , через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила у їх задоволенні відмовити в повному обсязі. На обґрунтування своєї правової позиції зазначала, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 17.05.2025 за №217 «Про відмову гр. ОСОБА_1 у взятті на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов» прийняте в межах наданих законом повноважень, на підставі та у спосіб, визначений Конституцією України, Житловим кодексом України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470. Зазначала, що відповідно до ст.34 ЖК України та п.13 вказаних Правил однією з обов`язкових умов для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов, є забезпеченість житловою площею нижче рівня, встановленого уповноваженими органами. При цьому на території Дніпропетровської області та міста Кривого Рогу відповідні нормативи визначені постановою виконкому Дніпропетровської обласної Ради народних депутатів від 24 травня 1990 року №199 та рішенням виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів від 24 грудня 1990 року №307. Представник відповідача зазначила, що під час розгляду заяви позивача ОСОБА_1 про взяття на квартирний облік виконавчим комітетом були досліджені відомості щодо її житлових умов, зокрема інформація з Реєстру Криворізької міської територіальної громади, відповідно до якої на момент прийняття спірного рішення позивачка була зареєстрована та мала право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , житлова площа якої становить 18,1 кв.м. При цьому інших зареєстрованих осіб у зазначеному житловому приміщенні не значилося. За наведених обставин представник відповідача вважає, що рівень забезпеченості ОСОБА_1 житловою площею перевищує встановлений законодавством показник, необхідний для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов, у зв`язку з чим відсутні передбачені законом підстави для її взяття на квартирний облік. 
Крім того, представник відповідача звернула увагу суду на те, що право членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України на позачергове забезпечення житлом, передбачене п.15 ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», реалізується виключно щодо осіб, які у встановленому законом порядку визнані такими, що потребують поліпшення житлових умов, та перебувають на відповідному квартирному обліку. На переконання представника відповідача, наявність у особи пільгового статусу не є самостійною правовою підставою для постановки на квартирний облік та не звільняє від необхідності дотримання загальних вимог житлового законодавства щодо наявності потреби у поліпшенні житлових умов. Також представник зазначила, що чинне законодавство пов`язує виникнення права на взяття на квартирний облік саме з наявністю об`єктивної потреби у поліпшенні житлових умов, а не з фактом відсутності у громадянина житла на праві приватної власності. Тому сама по собі відсутність права власності на житлове приміщення, за наявності достатнього та законного права користування житлом, яке забезпечує особу житловою площею понад встановлений норматив, не свідчить про наявність підстав для визнання такої особи такою, що потребує поліпшення житлових умов. 
З огляду на викладене представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними, а оскаржуване рішення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради – таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Присутня у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Трофименко М.В. підтримала позовні вимоги в повному обсязі, та пояснила, що позивачка зареєстрована та проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить її матері – ОСОБА_4 . Окрім позивачки у даній квартирі ніхто не проживає та не зареєстрований.
Представник відповідача – ОСОБА_3 також подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.
Враховуючи викладене, оцінюючи характер спірних правовідносин, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер поданих доказів, а також позиції сторін, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 та ОСОБА_2 04.08.2023 уклали шлюб, зареєстрований Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідний актовий запис №667 (а.с.10).
Відповідно до сповіщення сім`ї №К/6713/474 від 16.05.2024 встановлено, що чоловік ОСОБА_1 , солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загинув у ході виконання бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу н.п. Лук`янці Харківської області, захищаючи незалежність, суверенітет, територіальну цілісність України, внаслідок артилерійського обстрілу (с.11), що також підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 , виданого Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідний актовий запис №373 (а.с.12).
На підставі п.5 ч.1 ст.10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ОСОБА_1 02.12.2024 отримала посвідчення члена сім`ї – дружини, військовослужбовця, який загинув (помер) під час проходження військової служби, серії НОМЕР_1 , на підставі якого має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України (а.с.8-9).
31.03.2025 позивач ОСОБА_1 звернулась до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради із заявою про взяття її на облік як особу, яка потребує поліпшення житлових умов, у зв`язку із відсутністю власного житла (а.с.21).
Рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради «Про відмову гр. ОСОБА_1 у взятті на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов» від 17.04.2025. ОСОБА_1 було відмовлено у взятті на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у зв`язку із забезпеченням жилою площею вище за рівень, необхідний для визначення потребуючого поліпшення житлових умов, а саме: наявністю одноосібного права користування у заявниці квартирою, житловою площею 18,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-14).
09.10.2025 позивач ОСОБА_1 звернулась до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради із заявою про постановку її на першочерговий квартирний облік як члена сім`ї загиблого Захисника України, а саме дружини захисника, оскільки не має власного житла (а.с.20).
28.10.2025 року ОСОБА_1 отримала відповідь Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, якою її було повідомлено про прийняття 17.04.2025 рішення «Про відмову гр. ОСОБА_1 у взятті на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов» (а.с.23).
Крім того, судом встановлено, що відповідно до витягу з реєстру Криворізької територіальної громади за №2024/006358361, ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 30.05.2024 (а.с.7).
Відповідно до договору купівлі-продажу серії р-р №784, укладеного 19.07.2019 та посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Н.М., зареєстрованого в реєстрі за №784, квартира, загальною площею 30,8 кв.м., житлова площа 18,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 – матері ОСОБА_1 (а.с.16-17), що також підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №174498161 (а.с.17-18).
Обґрунтовуючи правову підставу вирішення даного спору, суд керується фундаментальним загальновизнаним принципом права tempus regit actum (дія акта в часі), який знайшов своє відображення у ст.58 Конституції України та ст.5 ЦК України. 
Згідно з усталеною практикою Конституційного Суду України, зокрема, у рішенні №1-рп/99 від 09.02.1999 зазначено, що дія нормативно-правового акта в часі починається з моменту набрання ним чинності і припиняється з втратою ним чинності, а відтак до юридичних фактів та правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони виникли або мали місце. 
Позовна заява ОСОБА_1 була подана до суду 25.12.2025. Юридичними фактами, які слугували підставою для звернення до суду, є прийняття Виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради рішення від 17.04.2025 №217 «Про відмову гр. ОСОБА_1 у взятті на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов», а також повідомлення позивача про зазначене рішення листом від 28.10.2025. Відтак, правомірність спірного рішення підлягає оцінці судом виходячи з норм законодавства, чинних станом на момент його прийняття. Спірні правовідносини виникли у сфері реалізації громадянами права на поліпшення житлових умов та взяття на квартирний облік, а тому регулюються положеннями Конституції України, Житлового кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470. 
Набрання чинності Закону України «Про основні засади житлової політики» №4751-IX від 13.01.2026 (яким Житловий кодекс визнано таким, що втратив чинності) відбулося 15.02.2026, тобто після відкриття провадження у даній справі та після виникнення спірних правовідносин. 
Оскільки зазначений Закон №4751-IX не містить положень, які б надавали його нормам зворотну силу щодо позовів, провадження в яких відкрито до набрання ним чинності, а також щодо правовідносин, які виникли та були припинені до введення його в дію, суд виходить із загальновизнаного принципу незворотності дії нормативно-правових актів у часі.
Відповідно до ч.1 ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Згідно зі ст.34 Житлового кодексу України потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижче за рівень, що визначається у порядку, встановленому законодавством.
Порядок взяття громадян на квартирний облік визначений Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 за №470.
Пунктом 15 ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України мають право на позачергове забезпечення житлом. Разом із тим реалізація такого права здійснюється в порядку, встановленому житловим законодавством, та пов`язується з перебуванням особи на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Водночас, відповідно до п.14 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, у поточній редакції, тими, що потребують поліпшення житлових умов, визнаються також громадяни, які проживають у комунальних чи невпорядкованих стосовно умов даного населеного пункту квартирах: особи, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни; члени сімей загиблих (померлих) ветеранів війни та члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України; Герої Радянського Союзу, Герої Соціалістичної Праці, особи, нагороджені орденами Слави, Трудової Слави, «За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР» усіх трьох ступенів; учасники бойових дій та учасники війни; працівники, які тривалий час сумлінно пропрацювали на одному підприємстві, в установі, організації. {Абзац перший пункту 14 в редакції Постанови КМ №467 (467-94-п) від 08.07.94; із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ №605 (605-2022-п) від 20.05.2022}.
Отже, визначальним для правильного вирішення даного спору є встановлення наявності чи відсутності у позивача ОСОБА_1 станом на момент прийняття оскаржуваного рішення передбачених законом підстав для визнання її такою, що потребує поліпшення житлових умов, а також перевірка дотримання відповідачем вимог законодавства під час розгляду заяви позивача та прийняття рішення від 17.04.2025 №217.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради із заявою про взяття її на квартирний облік як особи, яка потребує поліпшення житлових умов. За результатами розгляду поданих документів Виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради було прийнято рішення від 17.04.2025 №217 про відмову у взятті позивача на зазначений облік.
На момент прийняття оскаржуваного рішення позивач ОСОБА_1 була зареєстрована та користувалася квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , житлова площа якої становить 18,1 кв.м. Інших зареєстрованих осіб у вказаному житловому приміщенні не зазначено.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що власником вказаної квартири є мати позивача – ОСОБА_4 . Доказів того, що позивач ОСОБА_1 є співвласником зазначеного житла або набула самостійного речового права на нього, матеріали справи не містять, однак обставина належності зазначеної квартири на праві приватної власності матері ОСОБА_1 сама по собі не свідчить про наявність підстав для взяття позивача на квартирний облік, оскільки чинне житлове законодавство пов`язує виникнення такого права не з наявністю чи відсутністю права власності на житло, а з фактом потреби у поліпшенні житлових умов та рівнем забезпеченості житловою площею.
Разом з тим, у житловому законодавстві України використовується понятійно-термінологічна конструкція, відповідно до якої «взяття на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов» та «постановка на квартирний облік» у практичному правозастосуванні є тотожними за своєю правовою природою, однак можуть відображати різні рівні нормативного та організаційного регулювання житлового обліку.
Зокрема, поняття «потреба у поліпшенні житлових умов» має матеріально-правовий характер і відображає фактичний стан житлового забезпечення особи, який оцінюється за критеріями забезпеченості житловою площею, наявності права власності або права користування житловим приміщенням, а також відповідності житлових умов встановленим соціальним нормативам.
Натомість «постановка на квартирний облік» є процедурно-організаційною формою реалізації зазначеного матеріального права і передбачає внесення особи до відповідного адміністративного реєстру (черги) з метою подальшого забезпечення житлом у порядку черговості та за наявності підстав, визначених законодавством.
Таким чином, перше поняття (взяття на облік як таких, що потребують поліпшення житлових умов) характеризує правову підставу виникнення статусу особи, яка потребує поліпшення житлових умов, тоді як друге (постановка на квартирний облік) є організаційно-процедурною дією органу місцевого самоврядування щодо реалізації цього статусу у формі включення особи до відповідного облікового списку.
Відповідно, відмова у взятті на облік фактично означає відмову у визнанні наявності у особи юридичного статусу такої, що потребує поліпшення житлових умов, тоді як постанова на квартирний облік є похідною адміністративною дією, яка має виключно процедурний характер та здійснюється за умови встановлення відповідного статусу.
З урахуванням викладеного, ці правові категорії не можуть розглядатися як самостійні, відокремлені матеріальні права, оскільки вони становлять єдину стадійну модель реалізації житлового права особи: встановлення потреби у поліпшенні житлових умов - взяття на облік - включення до квартирного обліку (черги) - подальше забезпечення житлом.
Разом з тим суд звертає увагу, що посилання представника позивача на належність ОСОБА_1 до членів сім`ї загиблого Захисника України саме по собі не свідчить про безумовне виникнення права на взяття на квартирний облік. 
Так, відповідно до п.14 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, якщо вони проживають у комунальних або невпорядкованих стосовно умов відповідного населеного пункту квартирах. 
Однак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є комунальною або невпорядкованою стосовно умов м. Кривого Рогу. Навпаки, з наявного у справі договору купівлі-продажу та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що зазначена квартира перебуває у приватній власності ОСОБА_4 , яка є рідною матір`ю позивачки. До того ж, доказів невідповідності житлового приміщення санітарним чи технічним вимогам, його непридатності для проживання або невпорядкованості щодо умов населеного пункту суду також не надано. 
Відтак підстави для застосування до спірних правовідносин положень п.14 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов за №470 судом не встановлено. 
Судом також враховано, що відповідно до постанови виконавчого комітету Дніпропетровської обласної Ради народних депутатів від 24.05.1990 за №199 «Про затвердження рівня забезпеченості житловою площею для визначення потреби у поліпшенні житлових умов і встановлення терміну проживання в населених пунктах області, необхідного для прийняття на квартирний облік» рівень забезпеченості громадян жилою площею для визнання їх такими, що потребують поліпшення житлових умов, на території Дніпропетровської області визначено у розмірі 6,7 кв.м житлової площі на одну особу. Крім того, рішенням виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів від 24.12.1990 за №307 «Про затвердження рівня забезпеченості громадян жилою площею для визнання їх потребуючими поліпшення житлових умов» для мешканців міста Кривого Рогу встановлено рівень забезпеченості житловою площею у розмірі 8,4 кв.м житлової площі на одну особу. 
З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення із заявою про взяття на квартирний облік та на момент прийняття оскаржуваного рішення позивач ОСОБА_1 була єдиною особою, зареєстрованою у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , житлова площа якої становить 18,1 кв.м. Таким чином, рівень забезпеченості позивача житловою площею становив 18,1 кв.м на одну особу, що істотно перевищує як показник 6,7 кв.м, визначений постановою виконавчого комітету Дніпропетровської обласної Ради народних депутатів від 24.05.1990 за №199, так і показник 8,4 кв.м, встановлений рішенням виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів від 24.12.1990 за №307. 
За таких обставин суд доходить висновку, що на момент прийняття виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради рішення від 17.04.2025 за №217 у відповідача були наявні об`єктивні та нормативно визначені підстави для висновку про відсутність у позивача однієї з передбачених ст.34 ЖК України підстав для визнання її такою, що потребує поліпшення житлових умов, а саме недостатнього рівня забезпеченості житловою площею. 
Доводи представника позивача про відсутність у неї права власності на житлове приміщення не спростовують наведеного висновку, оскільки чинне на момент виникнення спірних правовідносин житлове законодавство пов`язувало виникнення права на взяття на квартирний облік не з фактом наявності або відсутності права власності на житло, а з наявністю визначених законом умов, які свідчать про потребу особи у поліпшенні житлових умов.
Крім того, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що право членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України на позачергове забезпечення житлом, передбачене п.15 ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є пільгою щодо черговості отримання житла, а не самостійною підставою для взяття особи на квартирний облік. 
Таким чином, наявність у позивача ОСОБА_1 спеціального статусу члена сім`ї загиблого Захисника України не звільняє її від необхідності відповідати встановленим житловим законодавством критеріям для визнання такою, що потребує поліпшення житлових умов. 
Разом з тим, судом також враховано, що позивач ОСОБА_1 не зверталася до органу місцевого самоврядування із заявою про взяття її на квартирний облік безпосередньо після настання події, пов`язаної із загибеллю її чоловіка, а зареєструвала місце проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , з 30.05.2024 та фактично проживає у зазначеному житловому приміщенні й на час розгляду справи. Зазначена обставина свідчить про те, що житлові умови позивача ОСОБА_1 після загибелі члена сім`ї не зазнали погіршення у розумінні критеріїв, визначених житловим законодавством, а її фактичне житлове забезпечення залишалося стабільним та безперервним. При цьому сам по собі час звернення до виконавчого комітету не є юридично значущою підставою для виникнення або припинення права на взяття на квартирний облік, однак оцінюється судом у сукупності з іншими доказами щодо житлової забезпеченості особи.
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що на момент прийняття рішення «Про відмову гр. ОСОБА_1 у взятті на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов» від 17.04.2025 за №217, виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради діяв у межах наданих законом повноважень, на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому підстав для визнання зазначеного рішення протиправним та його скасування суд не вбачає. 
У зв`язку з відмовою у задоволенні вимоги про скасування рішення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 17.04.2025 за №217, похідна вимога про зобов`язання відповідача поставити позивача ОСОБА_1 на позачерговий квартирний облік також задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.189, 196-198, 200, 260-261 ЦПК України, ст.34 ЖК України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР (в поточній редакції), суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог представника ОСОБА_1 – адвоката Трофименко Марини Володимирівни до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про захист порушеного житлового права шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у зарахуванні на квартирний облік, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Судові витрати у справі покласти на позивача ОСОБА_1 відповідно до ст.141 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Адвокат Трофименко Марина Володимирівна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №4814 від 12.06.2020, адреса: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Соборності, буд. 35, оф. 3.
Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, код ЄРДПОУ 05410872, юридична адреса: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, буд. 32.

Рішення складено та підписано без проголошення о 16:00 год. 10 червня 2026 року, після оголошеної перерви у судовому засіданні від 01.06.2026.

Суддя О.І. Євтушенко