Справа № 502/1527/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2026 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Березнікова О.В.,
при секретарі – Нанєвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Вилківська міська рада Ізмаїльського району Одеської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрацію шлюбу та факту перебування на утриманні, -
ВСТАНОВИВ:
Заявниця звернулась до суду із зазначеним позовом у якому посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпро Дніпропетровської області помер ОСОБА_3 , який на момент смерті проходив військову службу, мав звання молодший сержант та був командиром відділення управління командира батареї 1 артилерійської батареї артилерійського дивізіону ВЧ НОМЕР_1 . 
З 2016 року заявник ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як дружина та чоловік за адресою: АДРЕСА_1 , шлюб між ними не був зареєстрований, оскільки в цьому не вбачали потреби, а потім не встигли, так як ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
За час проживання однією сім`єю, як чоловік та дружина вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, всі свята проводили в колі рідних та друзів, займалися благоустроєм будинку: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту.
Факт спільного проживання заявника з ОСОБА_3 , як чоловіка та дружини підтверджується також актом обстеження по факту проживання особи. З часу проживання у сім`ї Заявник ОСОБА_1 виконувала обов`язки дружини, а ОСОБА_3 виконував обов`язки чоловіка. Останній турбувався про заявницю, забезпечував її матеріально, що також підтверджується виписками по рахунку заявниці з банк. До того ж ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були повінчані 21.10.2023 року в церкві Різдва Пресвятої Богородиці в м. Вилкове Ізмаїльського району Одеської області, про що свідчить довідка від 05.07.2025 року.
На підставі вищевикладеного, заявниця просить суд:
-встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з 2016 року по момент смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
-встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 перебувала на утриманні ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 08.10.2025 року, прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження по справі.
28.10.2025 року до Кілійського районного суду Одеської області від заінтересованої особи – Міністерства оборони України надійшли пояснення в яких зазначено, що метою звернення до суду вказана необхідність отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця в розмірі 15 000 000 грн. Міністерство оборони України наголошує, що згідно з п.1 ч.2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При цьому, акт обстеження матеріально-побутових умов (спільного проживання), не може бути доказом проживання однією сім`єю, так як датований після зникненням безвісті (смерті) військовослужбовця і не має доказової сили. Постановою КЦС ВС від 14.02.2024 по справі №404/7153/20, суд дійшов до висновку, що до обов`язків житлово-експлуатаційних організацій не входить облік осіб, що проживають без реєстрації на території, яку вони обслуговують суди дійшли до висновків, що акт спільного проживання посвідчений майстром КП «ЖЕО», а також видана на його підставі довідка, не підтверджують обставини, на які посилався позивач у своєму позові. Будь яких фіскальних чеків, накладних, квитанцій на сумісну купівлю побутової техніки та меблів, ювілейних та іншого, що могло би підтвердити факт ведення спільного побуту, сумісного проживання та наявності взаємних прав та обов`язків, в розумінні п.1 ч.2 ст.3 СК України, до заяви не додано. 
Сам собою факт перебування у близьких відносних без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних сім`ї, не може свідчити про проживання позивача та військовослужбовця однією сім`єю. Окрім того, відсутні докази на підтвердження спільних витрат, зокрема участі позивача в утриманні житла шляхом сплати коштів за комунальні послуги та інше. Заявником також документально не підтверджено наявності спільного бюджету з військовослужбовцем, не надано доказів наявності у позивача доходів, не зазначено як формувався та витрачався бюджет та яка його частка у ньому. Також, заявник не надав жодного документу на підтвердження придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Крім цього, матеріали справи не містять жодного документу, який би підтверджував наявність у позивача та військовослужбовця спільного майна.
Заявник не надала доказів, що вона є членом сім`ї військовослужбовця, що є обов`язковою умовою для перебування особи на утриманні.
Як вбачається з заяви та матеріалів справи, заявниця до заяви не надає жодних доказів постійної фінансової допомоги, витрат, купівлі військовослужбовцем майна чи житла на користь заявниці, його ремонт, будь яких фіскальних чеків, накладних, квитанцій купівлю побутової техніки та меблів, наявність інших обставин, які підтверджують реальність факту перебування заявниці на утриманні. При цьому позивач не надає будь-яких доказів надання їй постійної фінансової допомоги ні за час проходження служби військовослужбовцем ні до призову на військову службу.
При цьому заявниця жодним чином не зазначає про особисті доходи та доходи сім`ї та яку частку сукупного доходу складала допомога померлого. Заявниця взагалі не обґрунтовує вимогу про встановлення факту перебування на утриманні. Показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту перебування на утриманні. На підставі вищевикладеного, представник заінтересованої особи просить суд: відмовити в задоволенні заяви.
08.12.2025 року, від представника заявника надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту, що не є способом вирішення спору, а є процесуальним кроком для подальшої реалізації її прав. Сімейні стосунки між ОСОБА_1 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 були постійними, факт проживання однією сім`єю, підтверджують свідки та докази, які наявні в матеріалах справи. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Заявницею надані копії роздруківок транзакцій за рахунками банку, за якими видно, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 постійно надсилав грошові кошти заявниці, що підтверджує факт утримання ним ОСОБА_1 та ведення ними спільного бюджету. До дня смерті ОСОБА_3 вони мешкали, як повноцінна сім`я, хоча й без оформлення шлюбних стосунків, вели спільне господарство, мали спільні витрати, на придбання речей для спільного користування та ремонту будинку тощо, користувались спільним бюджетом, спільно харчувались, купували майно, несли спільні витрати на утримання житла та надавали взаємну допомогу, мали домовленості про порядок користування житловими приміщеннями, яке перебувало у власності померлого. 
На підставі вищевикладеного, представник заявника просив задовольнити заяву. 
Заявник в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі зазначила, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Заінтересована особа: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення клопотання не заперечувала.
Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився.
В судове засідання представник ІНФОРМАЦІЯ_5 не з`явився.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 19.07.2024 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 300.
Згідно акту обстеження по факту проживання особи від 12.12.2024 року, складеного депутатом Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . При обстеженні встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проживала з 2016 року однією сім`єю за вищезазначеною адресою з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , але в шлюбі не перебували, вели спільне господарство.
Відповідно до довідки за вих. № 2402/01-26 від 26.07.2024 року, виданої виконавчим комітетом Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області вбачається, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 командир управління командира батареї 1 артилерійської батареї артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , похований на кладовищі м. Вилкове Ізмаїльського району Одеської області.
Згідно довідки від 05.07.2025 року, наданої головою церковної громади вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вінчалися в церкві Різдва Пресвятої Богородиці 21.10.2023 року.
Відповідно до повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_6 за вих. № 1310/2511 від 29.05.2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 повернуто на доопрацювання документи пов`язані із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, су зв`язку з тим, що не надано документи про перебування її в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , на дату загибелі та неможливості встановити чи перебувала заявник на утриманні померлого.
Згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» за вих. № 39KJU061QKETVFMN від 27.06.2025 року, вбачається, що в період з 10.05.2023 року по 06.07.2024 року, ОСОБА_3 щомісячно на рахунок заявника, відправлялися грошові кошти.
Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
У статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а саме: у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Законом України № 3515-IX від 09 грудня 2023 року, зокрема, стаття 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладена у новій редакції.
При цьому, частиною першою статті 16-1 вказаного Закону встановлено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
Разом із тим, відповідно до частини четвертої статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до частини першої статті 16-3 вказаного Закону одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.
Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Згідно із частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
За наявності спору про право суд у порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин.
Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, від 25 вересня 2024 року у справі № 461/8250/20.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.
Отже, заявницею доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , має для неї юридичне значення, в іншому, окрім судового, порядку встановити такий факт вона не має можливості, у зв`язку з чим суд уважає за можливе задовольнити заяву в цій частині, оскільки встановлено, що заявниця спільно проживала з ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Між тим, належних та допустимих доказів щодо факту утримання померлим заявника, суду не надано, оскільки сам по собі факт перерахування померлим грошових коштів на її рахунок, не підтверджує факт утримання, так як не надано доказів того, що вказані грошові кошти заявник витрачала на спільний побут. 
У зв`язку з вищевикладеним, заяву підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 76-81,  259, 315, 319 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Вилківська міська рада Ізмаїльського району Одеської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрацію шлюбу та факту перебування на утриманні – задовольнити частково.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з 2016 року по момент смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
В іншій частині заявлених вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Березніков