ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 р. 	Справа № 520/8245/26	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Семененко М.О. , Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В.) від 28.04.2026 по справі № 520/8245/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, спонукання до призначення пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Кіровоградській області), в якому просить суд:
визнати протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області № 222550018416 від 04.03.2026 про відмову у призначенні пенсії за віком;
зобов`язати ГУ ПФУ в Кіровоградській області, повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2026 задоволено вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, спонукання до призначення пенсії.
Визнано протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 04.03.2026 № 222550018416 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.02.2026 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду у даній справі.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 1.331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок) у якості компенсації витрат на оплату судового збору.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що у відповідача були відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача. 
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому проти задоволення заперечував та просив відмовити. 
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач 08.04.2025 звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності дане звернення було розглянуто і вирішено по суті ГУ ПФУ в Івано-Франківській області і рішенням від 16.04.2025 № 222550018416 заявнику було відмовлено у призначенні пенсії за віком.
Зазначено, що пенсійний вік відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років, а необхідний страховий стаж для призначення пенсії у 2025 році – 32 роки. За результатами розгляду поданих документів страховий стаж заявника визначено у розмірі 29 років 11 місяців 3 дні. При цьому, до страхового стажу не зараховано період роботи з 15.05.1993 по 31.01.2001, відображений у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , оскільки назва організації при прийнятті на роботу не відповідає назві організації на печатці при звільненні з роботи та в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату страхових внесків за період з 2000 по 2001 рік.
Рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області і рішенням від 16.04.2025 № 222550018416 в межах даної справи не оскаржується.
23.02.2026 заявник звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності дане звернення було розглянуто і вирішено по суті ГУ ПФУ в Кіровоградській області і рішенням від 04.03.2026 № 222550018416 заявнику було відмовлено у призначенні пенсії за віком.
Зазначено, що пенсійний вік відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років, а необхідний страховий стаж для призначення пенсії у 2026 році – 33 роки. За результатами розгляду поданих документів страховий стаж заявника визначено у розмірі 29 років 11 місяців 3 дні. При цьому, до страхового стажу не зараховано період роботи з 15.05.1993 по 31.01.2001, відображений у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , оскільки назва підприємства при прийнятті на роботу не відповідає назві підприємства на печатці, якою скріплено запис про звільнення. Страховий стаж з 1998 року частково враховано пропорційно даним, наявним в індивідуальних відомостях про застраховану особу. 
Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 заявник (у межах спірних правовідносин): 15.05.1993 прийнятий на посаду генерального директора Фірми "СТАРК"ЛТД; 31.01.2001 звільнений за власним бажанням з ТОВ "СТАРК". 
Згідно з листом Головного управління статистики у Харківській області від 04.09.2025р. №03-32/163 станом на 04.09.2025 в ЄДРПОУ значиться ТОВ Фірма "СТАРК" (ідентифікаційний код - 14088091, місцезнаходження - 61000, м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 54/А, кв. 128).
Згідно з листом ГУ ДПС у Харківській області від 08.09.2025 №167/ЗПІ/20-40-12-02-15 згідно з даними інформаційних ресурсів ГУ ДПС, ТОВ фірма "СТАРК" перебуває на обліку з 19.09.1997 в Харківській ДТП Головного управління ДПС у Харківській області, керівник Балицький Андрій Петрович. По ТОВ фірма "СТАРК" не завершена ліквідаційна процедура по рішенню суду.
Згідно з архівною довідкою Архівного відділу Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 30.03.2026 № Б-18 в документах фонду Р-1 Виконавчий комітет Харківської міської ради розпорядженням міського голови № 5254 від 30.09.1993 перереєстровано ТОВ фірма «СТАРК». В протоколах № 5 від 10.03.1993, № 6 від 24.08.1993, № 7 від 01.09.1993 збору учасників ТОВ фірми «СТАРК» значиться засновник фірми - директор ОСОБА_1 . У додатку № 2 до Рішення XXIII сесії XXII скликання Харківської міської ради б/н від 30.07.1997 «До Переліку підприємств, яких передають у Державні Податкові Адміністрації для постановки на облік за містом їх юридичної адреси» під номером 704 значиться ТОВ «СТАРК» (код ОКПО 14088091) реєстраційний номер 03901918.
Позивач, не погодившись із вищевказаним, звернувся до суду з позовом в цій справі.
Задовольняючи вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 04.03.2026 №222550018416 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов`язання ГУ ПФУ в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.02.2026 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду у даній справі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. 
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. 
Частиною 1 ст. 24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно із частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 26 Закону України № 1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017. Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 01.01.2024 по 31.12.2024 - не менше 31 років.
З огляду на приписи наведених положень, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 31 років.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст.44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) (далі по тексту - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
При цьому, відповідно до пункту 1.7 Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Відповідно до абзаців третього, четвертого пункту 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту – Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Таким чином, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач своїм рішенням відмовив у призначенні пенсії, посилаючись на відсутність у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії, до страхового стажу не враховано перод з 15.05.1993 по 31.01.2001 згідно трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , оскільки назва підприємства при прийнятті на роботу не відповідає назві підприємства на печатці, якою скріплено запис про звільнення.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 за спірний період містяться належним чином оформлені записи про його трудову діяльність із зазначенням відповідних наказів, на підставі яких здійснено прийняття на роботу та звільнення. Записи щодо оспорюваних періодів не містять виправлень, неточностей або інших дефектів оформлення, які могли б ставити під сумнів їх достовірність.
Доводи відповідача про невідповідність найменування підприємства, зазначеного при прийнятті на роботу, найменуванню підприємства на відбитку печатки, якою засвідчено запис про звільнення, не можуть бути достатньою підставою для неврахування відповідних періодів трудової діяльності до страхового стажу. За встановлених обставин такий підхід свідчить про надмірний формалізм, оскільки вказані розбіжності не спростовують відомостей, що містяться у трудовій книжці, та не можуть бути підставою для обмеження права позивача на належне пенсійне забезпечення з урахуванням фактично набутого стажу.
Крім того, записи у трудовій книжці позивача за №№ 11–12, які стосуються періоду роботи з 15 травня 1993 року по 31 січня 2001 року, містять відомості про роботодавця - фірму «СТАРК» ЛТД, зазначення посадової особи, яка видала наказ про звільнення - директора ТОВ «СТАРК», а також відбиток печатки відповідного суб`єкта господарювання.
Крім того, згідно з архівною довідкою Архівного відділу Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 30 березня 2026 року № Б-18, розпорядженням міського голови № 5254 від 30 вересня 1993 року було здійснено перереєстрацію ТОВ фірма «СТАРК». Також матеріали архіву підтверджують, що відповідно до протоколів № 5 від 10 березня 1993 року, № 6 від 24 серпня 1993 року та № 7 від 01 вересня 1993 року засновником і директором товариства був ОСОБА_1 . У додатку № 2 до рішення ХХІІІ сесії ХХІІ скликання Харківської міської ради від 30 липня 1997 року ТОВ «СТАРК» (код ОКПО 14088091, реєстраційний номер 03901918) включено до переліку підприємств, переданих до органів державної податкової служби для взяття на облік за місцем юридичної адреси.
Наведені докази у своїй сукупності, з урахуванням послідовності та взаємозв`язку записів про трудову діяльність позивача, підтверджують факт його роботи у зазначений період та спростовують висновки відповідача щодо відмови у зарахуванні цього періоду до страхового стажу. 
Відтак рішення суб`єкта владних повноважень у цій частині є необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.
Колегія суддів зазнача, що відповідальність за можливі помилки або виправлення у трудовій книжці, у тому числі якість записів та відбитків печаток не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.
Також, недотримання правил ведення трудової книжки, якщо є такі факти, може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що на особу не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у первинних документах про її трудову діяльність, що таким чином не може бути підставою для позбавлення позивачки його конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, від 11.05.2022 у справі № 120/1089/19-а, від 18.11.2022 у справі № 560/3734/22, 04.07.2023 у справі № 580/4012/19.
Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Відповідальність за неправильність вчиненого запису не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Окрім того, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивачки його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Таким чином законодавець не тільки наділив відповідача правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а й зобов`язав витребувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення, покладених на Головне управління Фонду завдань та сприяти особам, що звернулись за призначенням пенсії, в одержанні відсутніх у них документів для призначення пенсії.
Отже, у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було недостатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставин, запропонувати позивачу надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, відповідно до якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Верховним Судом у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Відтак, суб`єктом владних повноважень, у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо записів у трудовій книжці позивачки на момент їх внесення, не вжито заходи з метою перевірки відповідних відомостей.
Натомість відповідачем покладено тягар негативних наслідків із необґрунтованих підстав виключно на позивачку.
Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини, що мають значення для справи з урахуванням встановлених та доведених фактів із наведенням належних висновків та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про наявність підстав для визнання протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 04.03.2026 № 222550018416 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов`язання ГУ ПФУ в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.02.2026 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду у даній справі.
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в оскаржуваній відповідачем частині.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. В апеляційній скарзі також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведених аргументів.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
З огляду на результат апеляційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2026 по справі № 520/8245/26 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.О. Семененко   З.Г. Подобайло