Справа № 521/18223/25
Номер провадження № 2-др/521/66/26
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
іМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року     м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді: Шевчук Н.О.,
секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників, представників учасників справи:
від ОСОБА_1 – не з`явилася;
від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» - не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі матеріали заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» - Мартишко Ангеліни Святославівни від 07.04.2026 року (вх.№23879) про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» (65049, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 16/6, ЄДРПОУ:38915140) про визнання відсутнім права вимоги та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви.

У квітні 2026 року за вх.23879 через підсистему «Електронний суд» до Хаджибейського районного суду міста Одеси від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» - Мартишко Ангеліни Святославівни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №521/18223/25, у якій представник відповідача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» судові витрати на надання професійної правничої допомоги по справі № 521/18223/25 у загальному розмірі 60 000 грн.  Зокрема, обґрунтовуючи заяву про ухвалення додаткового рішення, заявник, посилаючись на вимоги ст. 141, 133, 137, вказала, що витрати, понесені відповідачкою в рамках даної справи є пов`язаними з розглядом справи, фактичними, необхідними, а їх розмір є розумним, обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, а також документально підтвердженим.
При цьому, заявниця зауважила, що під час судових дебатів у справі № 521/18223/25 адвокатом Мартишко А.С. було зазначено, що розмір судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, який складається з витрат на правову допомогу складає 60 000 грн., що вказує на виконання вимог ст. 141 ЦПК України.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 09.04.2026 року у справі № 521/18223/25 було прийнято до розгляду заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» - Мартишко Ангеліни Святославівни від 07.04.2026 року (вх.№23879) про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» про визнання відсутнім права вимоги та відшкодування моральної шкоди, призначено дату судового засідання.
01.05.2026 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси через підсистему «Електронний Суд» від представника позивача у даній справі надійшло заперечення на клопотання про стягнення судових витрат (вх. №30657), у якому адвокат Дідуренко Світлана Валеріївна просить суд відмовити представнику ТОВ “Ісагіс” адвокату Мартишко А.С. у задоволенні заяви про стягнення судових витрат з позивачки ОСОБА_1 у повному обсязі. Заперечення судом долучено до матеріалів справи.
Обґрунтовуючи письмові заперечення, представник позивачки, посилаючись на обставини, встановлені судом апеляційної інстанції в інших справах, вказала, представником відповідача заявлено безпідставний розмір витрат на правничу допомогу.
Так, на переконання сторони позивача, зважаючи, що відповідачем у справі є юридична особа, здійснення нею витрат за надання правової допомоги адвокатом має бути підтверджено певними доказами, у даному випаду — видатковим касовим ордером з підписами керівника та головного бухгалтера, або у випадку безготівкового розрахунку — платіжним дорученням.
Водночас, як вважає позивач, відповідачем не надано суду доказів видачі готівкових коштів з каси підприємства для оплати адвокатських послуг, тобто фактичного понесення витрат за правничу допомогу.
Разом з тим, позивач вказала, що відповідачем, всупереч вимог ст. 134 ЦПК України, під час подання відзиву на позов не зазначено про будь-які судові витрати.
Водночас, як зазначено позивачем, згідно ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла, і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно п. 8) ч. 3 ст. 178 ЦПК України, відзив повинен містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Наведені обставини на переконання представника позивача слугують підставами для відмови відповідачу у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат у даній справі.
В судове засідання заявник та її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, за вимогами письмових заперечень на клопотання представника відповідача про ухвалення у даній справі додаткового рішення просили суд розгляд заяви відповідача здійснювати без участі сторони позивача.
Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином та своєчасно.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно із п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Хаджибейського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, повідомлення про дату, час та місце розгляду заяви судом було направлено учасниками справи, суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення у справі додаткового рішення за відсутності сторін у даній справі.
Згідно із положеннями ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У зв`язку із неявкою сторін – учасників справи, згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали заяви, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» - Мартишко Ангеліни Святославівни від 07.04.2026 року (вх.№23879) про ухвалення додаткового рішення, враховуючи таке.

Хаджибейським районним судом міста Одеси було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

У жовтні 2025 року представник ОСОБА_1 – адвокат Дідуренко Світлана Валеріївна звернулася до Хаджибейського районного суду міста Одеси із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» про визнання відсутнім права вимоги та відшкодування моральної шкоди, у якій просила суд: визнати відсутнім право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Ісагіс”, що не підтвердив набуття прав нового кредитора до ОСОБА_1 за договором поруки № 6-87/ПК-03/07-П від 23.03.2007 року, через збільшення розміру кредитного зобов`язання без згоди поручителя та по факту припинення поруки через 11 років невиконання боржником кредитного зобов`язання; визнати відсутнім право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Ісагіс”, що не підтвердив набуття прав нового кредитора до ОСОБА_1 за іпотечним договором від 23.03.2007 року, реєстр. N° 3872, через припинення іпотеки по факту звернення стягнення на іпотечне майно 06.05.2019 року; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Ісагіс” на користь ОСОБА_1 100 000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди; вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Хаджибейського районного суду міста Одеси від 02.04.2026 року у справі №521/18223/25 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» про визнання відсутнім права вимоги та відшкодування моральної шкоди відмовлено.
07.04.2026 року (вх.23879) через підсистему «Електронний суд» до Хаджибейського районного суду міста Одеси від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» - Мартишко Ангеліни Святославівни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у якій представник відповідача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» судові витрати на надання професійної правничої допомоги по справі № 521/18223/25 у загальному розмірі 60 000 грн.
На підтвердження своєї правової позиції заявником суду надано: копії договору про надання правової (правничої) допомоги з додатками, Додаткової угоди, акту приймання-передачі виконаних робіт, квитанції прибуткового касового ордеру, рахунку.
Так, відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги №22/23 від 22.03.2023 року, укладеного між ТОВ «ІСАГІС» та адвокатом Драгун А.С. , зокрема, п. 1.1., встановлено, що адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, а клієнт зобов`язаний сплатити винагороду та витрати, необхідні для виконання його доручень, у порядку та строки, обумовлені сторонами у договорі.
Відповідно до умов п. 2.1.4. договору, адвокат має право покласти частину своїх обов`язків на іншу особу, з якою адвокат укладає окремий договір.
З Додаткової угоди № 03/25 до Договору № 22/23 від 22.03.2023 року про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 року вбачається, що її укладено між адвокатом Мартишко Ангеліною Святославівною та ТОВ «ІСАГІС» та вирішено у преамбулі договору слова «Адвокат Драгун Ангеліна Святославівна яка діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЧК №001274 від 17.03.2020 року видане Радою адвокатів Черкаської області» замінити на «Адвокат Мартишко Ангеліна Святославівна, яка діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЧК №001274 від 30.05.2025 року видане Радою адвокатів Черкаської області».
Відповідно до додаткової угоди №11/25 до договору про надання правової (правничої) допомоги №22/23, від 20.10.2025 року, укладеної між ТОВ «ІСАГІС» та адвокатом Мартишко А.С. сторони погодили між собою порядок оплати юридичних послуг адвоката Мартишко А.С. за надання юридичних послуг у справі №521/18223/25 та визначили перелік таких послуг та вартість однієї години роботи адвоката.
03.04.2026 року між сторонами підписано акт приймання передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги, згідно до якого відповідачу адвокатом надано наступні послуги: Зустріч з клієнтом, надання консультаційних послуг – 2000 грн., Написання документів процесуального характеру: відзив на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив, заперечення, промова у судових дебатах – 52000 грн., Участь у судових засіданнях: 22.01.2026 року, 12.03.2026 року, 02.04.2026 року – 6000 грн.
Відповідно до рахунку – фактури до акта приймання передачі наданих послуг №1 до договору про надання правової допомоги №22/23 від 02.03.2023 року від 03.04.2026 року загальна вартість послуг адвоката становить 60000 грн. 
З Квитанції до прибуткового касового ордера №15 від 06.04.2026 року вбачається, що адвокатом від ТОВ «ІСАГІС» прийнято за договором про надання правничої допомоги та додаткової угоди до нього 60000 грн.
Також судом встановлено, що у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 13.11.2025 року, відповідачем було вказано, що витрати, пов`язані з розглядом справи складаються з витрат на правничу допомогу у орієнтовному розмірі 20000 грн. та докази понесення будуть надані у строки, визначені ст.141 ЦПК України.
При цьому, судом встановлено, що у даній справі інтереси відповідача представляла адвокат Мартишко Ангеліна Святославівна, яка діяла на підставі ордера на надання правничої допомоги.
Окрім того, як встановлено судом, під час розгляду справи №521/18223/25 по суті позовних вимог, представником відповідача під час судових дебатів було заявлено про те, що розмір судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, який складається з витрат на правничу допомогу складає 60 000 грн.
Предметом судового розгляду у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу адвоката у справі №521/18223/25.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані ним норм права під час вирішення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Згідно із п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Судом з матеріалів цивільної справи вбачається, що рішенням Хаджибейського районного суду міста Одеси від 02.04.2026 року у справі №521/18223/25 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» про визнання відсутнім права вимоги та відшкодування моральної шкоди відмовлено.
При цьому, під час розгляду даної справи інтереси ТОВ «Ісагіс» в Хаджибейському районному суді міста Одеси представляла адвокат Мартишко Ангеліна Святославівна на підставі Ордера про надання правничої допомоги СА №1131239, яка здійснює діяльність у відповідності до отриманого нею свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЧК №001274.
З договору про надання правової (правничої) допомоги №22/23 від 22.03.2023 року, укладеного між ТОВ «ІСАГІС» та адвокатом Драгун А.С. , зокрема, п. 1.1., судом встановлено, що адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, а клієнт зобов`язаний сплатити винагороду та витрати, необхідні для виконання його доручень, у порядку та строки, обумовлені сторонами у договорі. Відповідно до умов п. 2.1.4. договору, адвокат має право покласти частину своїх обов`язків на іншу особу, з якою адвокат укладає окремий договір.
З Додаткової угоди № 03/25 до Договору № 22/23 від 22.03.2023 року про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 року вбачається, що її укладено між адвокатом Мартишко Ангеліною Святославівною та ТОВ «ІСАГІС» та вирішено у преамбулі договору слова «Адвокат Драгун Ангеліна Святославівна яка діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЧК №001274 від 17.03.2020 року видане Радою адвокатів Черкаської області» замінити на «Адвокат Мартишко Ангеліна Святославівна, яка діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЧК №001274 від 30.05.2025 року видане Радою адвокатів Черкаської області».
Відповідно до додаткової угоди №11/25 до договору про надання правової (правничої) допомоги №22/23, від 20.10.2025 року, укладеної між ТОВ «ІСАГІС» та адвокатом Мартишко А.С. сторони погодили між собою порядок оплати юридичних послуг адвоката Мартишко А.С. за надання юридичних послуг у справі №521/18223/25 та визначили перелік таких послуг та вартість однієї години роботи адвоката.
На виконання умов договору про надання правничої допомоги та додаткової угоди до нього, 03.04.2026 року, як встановлено судом, між сторонами було підписано акт приймання передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги, згідно до якого відповідачу адвокатом надано наступні послуги: Зустріч з клієнтом, надання консультаційних послуг – 2000 грн., Написання документів процесуального характеру: відзив на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив, заперечення, промова у судових дебатах – 52000 грн., Участь у судових засіданнях: 22.01.2026 року, 12.03.2026 року, 02.04.2026 року – 6000 грн.
Відповідно до рахунку – фактури до акта приймання передачі наданих послуг №1 до договору про надання правової допомоги №22/23 від 02.03.2023 року від 03.04.2026 року загальна вартість послуг адвоката становить 60000 грн. 
З Квитанції до прибуткового касового ордера №15 від 06.04.2026 року вбачається, що адвокатом від ТОВ «ІСАГІС» прийнято за договором про надання правничої допомоги та додаткової угоди до нього 60000 грн.
Також судом встановлено, що у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 13.11.2025 року, відповідачем було вказано, що витрати, пов`язані з розглядом справи складаються з витрат на правничу допомогу у орієнтовному розмірі 20000 грн. та докази понесення будуть надані у строки, визначені ст.141 ЦПК України.
Разом з тим, із наявних у матеріалах справи письмових заперечень позивача судом вбачається, що остання вважає розмір заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу необґрунтованим, а процедуру заявлення вимог про відшкодування таких витрат – не дотриманою стороною відповідача.
Розглянувши вимоги заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу, а також доводи позивача, викладені ним у письмових запереченнях, суд виснує про таке.
У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Також, у постанові суду касаційної інстанції від 19.11.2020 року у справі № 734/2313/17 Верховний Суд наголосив, що «гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Згідно із ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно із ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).
За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відтак, враховуючи зазначені вище вимоги процесуального Закону та сталу судову практику, суд вважає, вимоги заявниці, як представника відповідача у даній справі, зазначені нею у заяві про відшкодування за рахунок позивача витрат на правничу допомогу адвоката по своїй суті знаходять своє підтвердження. При цьому, доводи позивача, викладені нею у письмових запереченнях і щодо необґрунтованості вимог відповідача, і щодо недотримання процедури заявлення вимог на відшкодування судових витрат на користь відповідача не приймаються судом як належні, оскільки такі твердження спростовуються і фактом зазначення попереднього розміру судових витрат у відзиві на позов, і низкою досліджених під час розгляду справи письмових документів.
Разом з тим, суд зазначає, що згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п. п. 79 і 112).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі № 910/12876/19).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18.
У п. 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 зазначено, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Так, за вимогами ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відтак, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що за результатами розгляду цієї справи підлягає стягненню із позивача на користь відповідача, суд виходить з принципів співмірності, розумності судових витрат та враховує характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг відповідачу, які полягають фактично у складенні та надсиланні на адресу суду відзиву на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив, письмових пояснень, враховуючи обізнаність представника відповідача із суттю справи, спірними правовідносинами, які тривалий час існують між сторонами; а також враховуючи те, що представник відповідача в судовому засіданні під час розгляду справи була присутня один раз, а тому суд виснує про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн.
При цьому, суд зауважує, що усталеність правової позиції щодо можливості суду за власною ініціативою здійснювати розподіл судових витрат із врахуванням зазначених вище критеріїв підтверджується актуальною судовою практикою суду касаційної інстанції, що вбачається, зокрема, із постанов Верховного Суду від 22.05.2024 року у справі № 205/5969/15-ц, від 17.04.2024 року у справі № 756/6927/20 тощо.
Отже, з огляду на розумність, обґрунтованість та співмірність розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, розмір такої допомоги адвоката у сумі 60000 грн. є частково обґрунтованим, внаслідок чого суд вважає, що достатнім, співмірним та обґрунтованим у своїй сукупності буде розмір відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу під час розгляду справи - 20000 грн., у стягненні з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 40000 грн. – слід відмовити за необґрунтованістю.
Враховуючи вищевказане, суд вважає частково обґрунтованою заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» - Мартишко Ангеліни Святославівни від 07.04.2026 року (вх.№23879) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу за результатами судового розгляду справи №521/18223/25 та такою, що потребує часткового задоволення з відмовою в іншій частині.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, Хаджибейський районний суд міста Одеси 

ВИРІШИВ:
Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» - Мартишко Ангеліни Святославівни від 07.04.2026 року (вх.№23879) про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» (65049, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 16/6, ЄДРПОУ:38915140) про визнання відсутнім права вимоги та відшкодування моральної шкоди – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» (65049, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 16/6, ЄДРПОУ:38915140) витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 20000 грн.
У задоволенні частини вимог заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» - Мартишко Ангеліни Святославівни від 07.04.2026 року (вх.№23879) про стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» (65049, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 16/6, ЄДРПОУ:38915140) витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 40000 грн. - відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складання повного додаткового рішення.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 07.05.2026 року.

Повні відомості про учасників справи згідно із п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Учасники справи:
Заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» (65049, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 16/6, ЄДРПОУ:38915140);
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Суддя:           Н.О. Шевчук