КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2026 року м. Київ справа №640/9662/22
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 	
до	Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві	
про	визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,	

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідач), в якому просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати пенсії за період з червня 2014 року по липень 2021 року;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 пенсію за період з червня 2014 року по липень 2021 року
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2022 відкрито провадження у справі.
Відповідно до Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-ІХ ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва; утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві; визначено територіальну юрисдикцію Київського міського окружного адміністративного суду, яка поширюється на місто Київ.
Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ установлено, що з дня набрання чинності цим Законом: до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом
На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, справа надіслана до Київського окружного адміністративного суду за належністю.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.06.2024 справу прийнято до провадження, розгляд справи розпочато спочатку, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ст. ст. 257-262 КАС України без повідомлення (виклику) учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, 01.04.2002 року ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком, що підтверджується відповідним посвідченням. До 08.06.2021 р. ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , а починаючи з 08.06.2021 р. ОСОБА_1 змінила місце реєстрації на: АДРЕСА_2 . Як вказує позивач, у зв`язку з початком проведення АТО (антитерористичної операції) починаючи з червня 2014 року по липень 2021 року (включно) ОСОБА_1 було нараховано, але не виплачено пенсію.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав їх необґрунтованості, зазначив, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, як внутрішньо переміщена особа, отримує пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно поданої заяви від 09.06.2021 про поновлення виплати пенсії та на підставі отриманої інформації з Управління праці та соціального населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про перебування на обліку в ЄІБДВПО позивачу поновлено виплату пенсії з 09.06 відповідно до статті 46 Закону. Дана виплата здійснюється з серпня 2021 року в місячному розмірі. Кошти після відновлення пенсії за період з червня 2018 року по липень 2021 року в сумі 46603,05 грн. обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачуються на умовах окремого пор визначеного Кабінетом Міністрів України.
У відповіді на відзив позивач акцентує, нормами Конституції України гарантовано право на отримання пенсії, яка була призначена відповідно до діючого законодавства, такі норми мають пряму дію та не потребують додаткового роз`яснення, тлумачення чи удосконалення. Позивач вказує на безпідставність посилань відповідача про створення порядків та положень про виплату нарахованої, але не виплаченої пенсії.
Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 28 листопада 1996 року Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області.
ОСОБА_1 з дати призначення пенсії перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Позивач є внутрішньо переміщеною особою з Донецької області, що підтверджується копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 09.06.2021 №3002-5000365868, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 .
У грудні 2021 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявлю про здійснення виплати заборгованості по сплаті пенсії з червня 2014 року по серпень 2021 року.
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом проінформовано, згідно матеріалів пенсійної справи, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно заяви від 09.06.2021 щодо переведення пенсійної справи з м. Донецьк, з 01.06.2021 перебуває на обліку в Головному управлінні (Дарницький район) та отримує пенсію за віком, розраховану відповідно до відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як внутрішньо переміщена особа за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_4 згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 09.06.2021 № 3002-5000365868 та інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб за результатами перевірки дійсності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи органами соціального захисту населення від 14.06.2021 № 01-05/3286.
Зазначено, відповідно до ст.46 Закону, гр. ОСОБА_1 , було нараховано суму коштів по розміру пенсії за період з 09.06.2018 по 31.07.2021 в сумі 46603,05 грн.
Підстави для нарахування коштів за період з 01.09.2014 по 08.06.2018 відповідно до ст.46 Закону в Головному управлінні відсутні.
В серпні 2021 гр. ОСОБА_1 було здійснено виплату пенсії в місячної розмірі в сумі 4241,87 грн, на банківський рахунок АГ «Ощадбанк».
Також зауважено, що кошти, які нараховані, але не виплачені за період з 09.06.2018 по 31.07.2021, обліковуються органі, що здійснює соціальні виплати.
Вказане зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.
Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV, прийнятий 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058 пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною 3 статті 4 Закону №1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Положеннями статті 5 вказаного Закону №1058-IV встановлено, що виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Відповідно до частини 1 статті 47 Закону №1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Підстави для припинення виплати пенсії визначені статтею 49 Закону №1058-IV (в редакції на час виникнення спірних відносин) згідно із якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;
3) у разі смерті пенсіонера;
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;
5) в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".
Витрати на заходи, передбачені цим Законом, здійснюються з Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" №1706-VII від 20.10.2014 (далі Закон №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Відповідно до норм ч.1,2 статті 7 Закону №1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.
За висновком Верховного Суду, викладеним зокрема у постановах від 30.01.2020 у справі № 489/5194/16-а, від 30.09.2021 у справі № 540/4060/20, тощо, - за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення) пенсії мають громадяни України незалежно від місця проживання та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.
У рішеннях Конституційного Суду України (від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009) та Європейського суду з прав людини застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов`язане з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.
Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Відповідно до статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.
Суд зазначає, що право позивача на отримання пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить сутність взятих на себе державою зобов`язань.
Суд акцентує, наведений вище перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.
В матеріалах справи, в матеріалах пенсійної справи позивача, відсутнє рішення пенсійного органу про припинення виплати пенсії позивачу.
Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 № 365 затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі – Порядок № 365), який визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
П. 4 Порядку № 365 визначалось, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.
З 30.08.2019 року Порядок № 365 визначає виключно механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, та не регулює питання призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання).
П. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 року № 637 встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України.
За приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ Державний ощадний банк України.
Поряд з цим, у ст. 49 Закону № 1058 зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
У той же час, відсутність довідки про взяття на облік як ВПО не є підставою для припинення виплати пенсії.
Відповідач зазначає, згідно матеріалів пенсійної справи, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно заяви від 09.06.2021 щодо переведення пенсійної справи з м. Донецьк, з 01.06.2021 перебуває на обліку в Головному управлінні (Дарницький район) та отримує пенсію за віком, розраховану відповідно до відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як внутрішньо переміщена особа за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_4 згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 09.06.2021 № 3002-5000365868 та інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб за результатами перевірки дійсності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи органами соціального захисту населення від 14.06.2021 № 01-05/3286.
Відповідно до ст.46 Закону, гр. ОСОБА_1 , було нараховано суму коштів по розміру пенсії за період з 09.06.2018 по 31.07.2021 в сумі 46603,05 грн.
З наведеного убачається, що фактично виплату пенсії позивачу поновлено за три роки до звернення позивача з відповідною заявою, а не з моменту припинення нарахування та виплати пенсії.
З даного приводу суд акцентує, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачу виплати пенсії, що передбачені законом, відтак дії відповідача не можуть вважатися правомірними. При цьому, жодного рішення про припинення виплати пенсії позивачки відповідач не надав.
Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про поновлення виплати пенсії, право на яку відповідачем не заперечується, та нарахування якої було піддано формальним обмеженням з підстав, які суперечать вимогам Конституції та законів України, згідно з частиною другою статті 46 Закону № 1058-IV нарахування та виплата пенсії позивачу підлягає поновленню з моменту її припинення без обмеження будь-яким строком.
У той же час, з матеріалів пенсійної справи судом встановлено, що останнє нарахування пенсії ОСОБА_1 здійснено у жовтня 2014 року, отже нарахування пенсії підлягає поновленню з моменту припинення – з листопада 2014 року.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві пенсії, суд вважає такі позовні вимоги передчасними, адже фактичні суми пенсії не нараховані пенсійним органом.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в наступній редакції:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії за період з листопада 2014 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити ОСОБА_1 з 01 листопада 2014 року нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком, а також виплатити заборгованість з пенсії за віком, що виникла за період її несплати, починаючи з 01 листопада 2014 року, з урахуванням проведених виплат;
- у задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. 
За подання даного адміністративного позову до суду позивачем було сплачено за реквізитами Окружного адміністративного суду м. Києва судовий збір в розмірі 992,40 грн, отже, в силу приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
2 Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії за період з листопада 2014 року.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити ОСОБА_1 з 01 листопада 2014 року нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком, а також виплатити заборгованість з пенсії за віком, що виникла за період її несплати, починаючи з 01 листопада 2014 року, з урахуванням проведених виплат.
4. У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
5. Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.