ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/1182/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Кальника В.В., Чепурнова Д.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року 
у адміністративній справі № 280/1182/25 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області та третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року задоволено адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області та третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області та визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 08.08.2024 № 00144890709 та № 00144900709, і стягнуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судовий збір у розмірі 6462,81 грн.
Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав його незаконності та необґрунтованості, що стало внаслідок не дослідження судом наданих податковими органами до матеріалів судової справи доказів та не прийняття до уваги аргументів контролюючого органу, у зв`язку з чим просить його скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
На обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач описуючи фактичні обставини спірних правовідносин у цій справі вказує про здійснення Головним управлінням ДПС у Запорізькій області разом із Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області всіх необхідних належних дій в межах чинного податкового законодавства України, та відповідно про правомірність, законність і обгрунтованність винесених оспорюванних позивачем у цій справі податкових повідомлень-рішень і застосування по позивача штрафних санкцій за порушення порядку здійснення розрахункових операцій відповідно до винесених відповідачем податкових повідомлень-рішень та відсутність підстав для їх скасування внаслідок доведеності під час судового вирішення спору у цій справі факту порушення позивачем положень п.12 ч.1 ст.3 Закону №265/95-ВР та п.85.2 ст.85 ПК України, яким під час проведення фактичної перевірки не було надавно документів на підтвердження обліку товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) та документів, пов`язаних зі здійсненням податкового контролю.
У відзиві на апеляційну скаргу третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області підтримуючи доводи відповідача вважає, що винесені ГУ ДПС у Запорізькій області податкові повідомлення-рішення від 08.08.2024 №00144900709 на суму 1020,00 грн та від 08.08.2024 №00144890709 на суму 645261,00 грн є законними та обґрунтованими, складеними на підставі та у відповідності до норм чинного законодавства, а тому за відсутності підстав для їх скасування, просить задоволенити апеляційну скаргу відповідача, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити інше рішення про відмову у задоволені вимог позивача.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу відповідача посилаючись на положення чинного законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини та на судову практику Верховного Суду зі спірних у цій справі питань вважає рішення суду першої інстанції у цій справі правомірним та такми, що не підлягає скасуванню, тому просить відмовити у задоволені вимог апеляційної скарги відповідача.
Обговоривши доводи апеляційної скарги відповідача та поданих третьою особою і позивачем відзивів на апеляційну скаргу, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин у цій справі, правильність їх оцінки та застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача та для скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з нижченаведеного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржувані у цій справі позивачем податкові повідомлення-рішення: №00144900709 від 08.08.2024 року на суму штрафу у розмірі 1 020,00 грн та №00144890709 від 08.08.2024 року на суму штрафу у розмірі 645261,00 грн. були прийняті Головни управлінням ДПС у Запорізькій області на підставі Акту фактичної перевірки №2023/04/36/07/08/ РРО/ НОМЕР_1 від 18.07.2024, оформленого за результатом проведеної на підставі виданого Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області Наказу №2883-п від 10.07.2024 року про проведення фактичної перевірки, яким на підставі вимог ст.191, пп.20.1.2, 20.1.4, 20.1.8-20.1.11 п.20.1 ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.2 п.80.2, п.80.8 ст.80, п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (надалі за текстом – ПК України), Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (надалі за текстом – Закон України №265/95-ВР), Закону України від 21.06.2012 року №5007-VI «Про ціни і ціноутворення» (надалі за текстом – Закон України №5007-VI) Головне управління ДПС у Дніпропетровській області було зобов`язано провести фактичну перевірку суб`єкта господарювання, який здійснює діяльність в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.10.2021 по дату завершення фактичної перевірки з урахуванням вимог ст.102 ПК України щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). 
Як встановлено за матеріалами справи, саме на виконання Наказу №2883-п від 10.07.2024 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області видано Направлення на перевірку від 10.07.2024 року №5572 та від 10.07.2024 №5574, які разом з копією зазначеного вище Наказу були вручені 11.07.2024 року о 14 годині 30 хвилин особі, яка представилась як директор суб`єкту господарювання, де здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_1 - Найдьонов Дмитро Михайлович, що підтверджується особистим підписом зазначеної особи на Направленнях на перевірку від 10.07.2024 №5572 та від 10.07.2024 №5574, а в складеному Акті №2023/04/36/07/08/ РРО/ НОМЕР_1 від 18.07.2024 року зафіксовано, що ФОП ОСОБА_1 в об`єкті діяльності – магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 порушено наступні вимоги: п.1, п.2, п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР; п.85.2 ст.85 ПК України; ст. ст. 20, 21, 22, 23, 24 Кодексу законів про працю України.
Встановленим також є факт того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення направлялися на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 послугами АТ «Укрпошта» з повідомленням про вручення, проте були повернуті за зворотною адресою з відміткою Укрпошти «тимчасово окупована територія», і відповідно, у зв`язку з тим, що податкова адреса ФОП ОСОБА_1 знаходиться на тимчасово окупованій території України, то оскаржувані податкові повідомлення-рішення 08.08.2024 були направлені Головним управлінням ДПС у Запорізькій області шляхом електронного зв`язку на електронну поштову скриньку позивача: ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була ним вказана при реєстрації у податкових органах.
Вирішуючи спір у цій справі по суті, суд першої інстанції виходячи з положень пп.19-1.1.4. п.19-1.1. ст.19-1, пп.20.1.4. пп.20.1.10. п.20.1. ст.20, пп.75.1.3. пп.75.1.4. і абз.1 п.75.1 ст.75, п.80.1. п.80.2. ст.80, п.81.1. ст.81 Податкового кодексу України хоча і відхилив доводи позивача в частині оформлення наказу про проведення перевірки не у визначений законий законом спосіб разом з тим, суд першої інстанції спираючись на положення п.80.7 ст.80 ПК України та дослідивши долучені до справи копії направлення на перевірку від 10.07.2024 року №5572 і від 10.07.2024 року №5574 в яких зазначено «мені, ОСОБА_2 представник ТОВ «Фан Рітейл» пред`явлено службове посвідчення…» правильно акцентував увагу на тому, що продавець ОСОБА_3 , якому було вручено направлення та наказ про проведення фактичної перевірки (про що свідчить його особистий підпис у наданих контролюючим органом направленнях на перевірку) є фактично працівником ТОВ «Фан Рітейл», що не відображено у будь-який спосіб в матеріалах перевірки стосовно ФОП ОСОБА_1 , також як і не спростовано під час судового вирішення спору у цій справі до суду не долучено доказів про осіб продавців як не надано суду будь-якої інформації чи здійснює за вказаною адресою свою діяльність вказане товариство так і магазину за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність позивач, також як і не надано будь-якої інформації чи здійснює за вказаною адресою свою діяльність ТОВ «Фан Рітейл», і не спростовано факту працевлаштування ОСОБА_3 саме на ТОВ «Фан Рітейл».
За вказаних обставин, зокрема того, що особа, яка отримувала копії направлень та наказу на проведення фактичної перевірки ( ОСОБА_3 ) вказував на наявність у нього представницьких повноважень саме від ТОВ «Фан Рітейл», а також приймаючи до уваги відсутність з боку контролюючого органу будь-яких спростувань чи документальних доказів невідповідності вказаної інформації, суд першої інстанції у даному випадку дійшов цілком обгрунтованого висновку про те, що фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена у відсутність посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника. 
Перевіряючи обставини щодо особи, яка фактично здійснювала розрахункові операції за допомогою ПРРО №4000865912, що зареєстрований за ФОП ОСОБА_1 , виходячи з положень п.1, п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі – Закон №265), яким саме і визначені правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, суд першої інстанції цілком правильно узяв до уваги, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем вказаної норми (п.1, п.2 ст.3 Закону №265) внаслідок не видачі розрахункових документів встановленої форми за результатом проведеної працівниками відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області перед початком фактичної перевірки магазину за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність позивач, контрольної розрахункової операції під час якої придбано чохол Blueo Liquid Silicone Case for AirPods with Carbine Paste Pink та бездротові навушники AirPods with Charging Case.
Проаналізувавши зміст п.1 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», якою встановлено відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. При тому, що перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 Закону №2 65/95-ВР, і відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) утворює склад правопорушення, суд першої інстанції підкреслюючи, що предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР – правильно наглосив, що в даному випадку до матеріалів перевірки долучено акт проведення контрольної розрахункової операції за місцем реалізації товарів (надання послуг) в якому зазначено, що посадовими особами контролюючого органу на підставі п.п. 20.1.11 п. 20.1 ст.20 ПК України проведено контрольну розрахункову операцію, в ході якої особою, що здійснює розрахункові операції здійснив продаж товарів – чохол Blueo Liquid Silicone Case for AirPods with Carbine Paste Pink та бездротові навушники AirPods with Charging Case на загальну суму 4 949, 00. При проведенні розрахункової операції використовується ПРРО №4000865912. Розрахунковий документ (фіскальний чек) на суму 4949 грн 00 коп. не видано – електронний чек.
Разом з тим, в акті перевірки зазначено, що продавець який розписався в акті контрольної розрахункової операції від 18.07.2024, сформовано фіскальний чек та надано представникам контролюючого органу, але даний чек не проведено через систему ПРРО.
Виходячи з положень абз.19 ст.2, ч.1 ст.8 Закону № 265 та п.1 розділу I Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів затверджене наказом Міністерства фінансів України № 13 від 21 січня 2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 року за № 220/28350 (із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства фінансів № 288 від 19.02.2018, № 306 від 18.06.2020, № 329 від 08.06.2021), а також з огляду на те, що факт проведення контрольної закупки, а відповідно і факт продажу товару, залишається доказово не підтвердженим, оскільки за оформленими контролюючим органом матеріалами перевірки не прослідковується здійснення посадовими особами попереднього замовлення у ФОП ОСОБА_1 , також як і не підтверджується наявність електронного чеку (який суду не надано), а документальні підтвердження застосування ПРРО №4000865912, як про це зазначено в акті проведення контрольної розрахункової операції за місцем реалізації товарів (надання послуг) відсутні, відеофіксація фактичної перевірки не здійснювалась – на переконання колегії суддів, правильно виходячи з положень п.2 Розділу І, п.1 і п.9 та п.10 і п.11 розділу ІІ Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осібпідприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 року № 496, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.2021 за № 1411/37033 (далі - Порядок № 496), а також ст.3 і ст.20 Закону № 265 та з урахуванням висновків Верховного Суду, наведених у постановах від 27.12.2023 року у справі № 280/1998/23 та від 11.01.2024 року у справі №420/12275/22 і від 16.05.2024 у справі №280/176/23, суд першої інстанції правильно акцентував увагу на тому, що під час проведення фактичної перевірки позивача було здійснено лише вибірковий опис товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться у вказаному магазині, на загальну суму 640 312,00 грн., без будь-яких пояснень визначення посадовими особами контролюючого органу при здійсненні вибіркового опису наявного на реалізації товару і належності такого товару саме до господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 . При цьому, складений на 2 аркушах вибірковий опис ТМЦ містить на собі тільки підпис представника ТОВ «Фан Рітейл» Найдьонова Д.М. 
Досліджуючи долучені до акту фактичної перевірки фотокопії, які долучені ГУ ДПС в Дніпропетровській області також до матеріалів адміністративної справи, суд першої інстанціх правильно зауважив на відсутності можливості за допомогою вказаних доказів здійснити ідентифікацію зафіксованих на них людей та приміщення відносно дати, часу та місце їх здійснення, оскільктт зроблені фотокопії вітрини з різними видами товарів, стійки з консультантом, вітрини з вулиці та тощо не містять будь-якої прив`язки до місця розташування такого магазину, відомостей про те, що зафіксований на фото товар належить саме ФОП ОСОБА_1 і що ці фотографії зроблені під час проведення фактичної перевірки, що у сукупності ставить під сумнів обґрунтованість здійсненого посадовими особами контролюючого органу вибіркового опису наявного в реалізації товару.
Оскільки зібрані контролюючим органом під час здійснення фактичної перевірки 17.07.2024 та долучені до матеріалів адміністративної справи докази беззаперечно не підтверджують того, що фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 відбувалась, а окрім підпису на направленнях фізичної особи, яка представилась представником ТОВ «Фан Рітейл» Найдьоновим Д.М., відсутні будь-які належні документальні докази здійснення контрольної закупки (розрахункової операції) у ФОП ОСОБА_1 так і фактичного перебування співробітників саме за місцем здійснення господарської діяльності позивача, колегія суддів цілком погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність та наявності підстав для скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 08.08.2024 року №00144890709, винесеного за порушення позивачем вимог ст.3 Закону № 265/95-ВР, в тому числі і через відсутність належних доказів вручення позивачу чи уповноваженій особі вимоги про надання документів щодо обліку товарів, які знаходяться на реалізації ппозивача, оскільки сам по собі факт залишення запиту у приміщені магазину чи неналежній особі взагалі не може бути кваліфіковано як порушення, і доводами апеляційної скарги відповідача та відзиву третьої особи вказані висновки суду першої інстанції під час апеляційного перегляду даної справи не спростовано. 
Погоджується колегії суддів також з висновкми суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення 08.08.2024 року №00144900709 про застосування штрафних санкцій в сумі 1020,00 грн, оскільки під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій відповідачем не доведено ухилення позивача від виконання обов`язку з надання контролюючим органам оригіналів чи копій документів на законну вимогу контролюючого органу і створення тим самим перешкод для здійснення податкового контролю, також як і не підтверджено належними доказами факту здійснення контролюючим органом після початку проведення перевірки усіх залежних від нього заходів задля забезпечення платнику податків можливості надати усі наявні у нього первинні та інші документи, пов`язані із предметом перевірки.
Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, на переконання колегії суддів у даному спірному випадку під суд першої інстанції час перевірки спірних правовідносин надав правильну правову оцінку усім обставинам, як тим, що стали підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав так і наведеним відповідачем та третою особою для доведення правомірності ("виправдання") своїх дій та рішень стосовно позивача, а відповідно колегія судів не знаходить підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача та вважає за необхівдне залишити без змін рішення суду першої інстанції у цій справі. 
Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року у адміністративній справі № 280/1182/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом. Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя В.В. Кальник 

суддя Д.В. Чепурнов