МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2026 р.  	№ 400/12486/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Біоносенко В. В., розглянув в порядку спрощеного провадження клопотання про залучення співвідповідача в адміністративній справі
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до 	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, 	
про	визнання протиправним та скасування рішення від 11.09.2025 року № 948180124318; зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: 1) визнати противним та скасувати рішення від 11.09.2025 року №948180124318 про відмову в перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу"; 2) зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області перевести ОСОБА_1 на інший вид пенсії, а саме з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", розрахувавши її розмір з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, які додано до заяви від 05.09.2025.
В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, що перебуває на обліку у Головному управлінні ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 05.09.2025 позивачка звернулась до Пенсійного фонду із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", однак рішенням №948180124318 від 11.09.2025 їй відмовлено у зв`язку з тим, що станом на 01.05.2016 вона не перебувала на посаді державного службовця та має менше 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби. На переконання позивачки, відповідач протиправно не зарахував їй періоди роботи в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби, чим позбавив її права на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу. 
Ухвалою суду від 08.12.2025 залучено до участі у справі №400/12486/25 в якості другого відповідача Головне управління ПФУ у Львівській області.
Відповідач - Головне управління ПФУ у Львівській області, позов не визнав просив відмовити у його задоволенні, надав відзив, у якому обгрунтував свою позицію тим, що відсутні підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу", оскільки було встановлено, що ОСОБА_1 була призначена пенсія за нормами Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування 20.03.2007 року. З 01.05.2020 зроблено перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Таким чином право на перехід з урахуванням довідок для осіб, котрим вже була призначена пенсія за спеціальними законами не передбачено.
Відповідач - Головне управління ПФУ в Миколаївській області, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В письмовому відзиві зазначив про правомірність прийнятого рішення, спираючись на те, що відповідно до Порядку №622 право на призначення пенсії державного службовця мають особи, яким до набрання чинності Законом №899 не призначалась пенсія за нормами Закону №3723 . Щодо врахування довідок, то відповідач зазначив, що право на перехід з урахуванням вищезазначеної довідки для осіб, котрим вже була призначена пенсія за спеціальними законами, не передбачено діючим законодавством.
Суд розглянув справу 18.06.2026 за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (письмово провадження), відповідно до вимог ст.263 КАС України.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20.03.2007 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
З 20.03.2007 ОСОБА_1 була призначена пенсія за нормами Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
З 01.05.2020 проведено автоматичний перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
05.09.2025 ОСОБА_1 звернулась до Пенсійного фонду із заявою про перехід з пенсії за віком із Законом України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", до якої додано довідки від 01.09.2024 №1945/02-28 про складові заробітної плати державного службовця станом на вересень 2025 року на посаді секретаря Воскресенської селищної ради та №1944/02-28 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, видані виконавчим комітетом Воскресенської селищної ради.
Рішенням Головного управління ПФУ у Львівській області №948180124318 від 11.09.2025 ОСОБА_1 відмовлено у переведенні пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" та здійсненні перерахунку.
Відмова обгрунтована тим, що відповідно до Порядку №622 право на призначення пенсії державного службовця мають особи, яким до набрання чинності Законом №899 не призначалась пенсія за нормами Закону №3723. ОСОБА_1 була призначена пенсія за нормами Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" 20.03.2007 року. З 01.05.2020 зроблено перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Таким чином право на перехід з урахуванням довідок для осіб, котрим вже була призначена пенсія за спеціальними законами не передбачено.
Не погоджуючись з цим, позивачка звернулась до суду.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 10 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
До 01.05.2016 діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-VIII).
Відповідно до пункту 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" №889-VIII з 01.05.2016 (далі - Закон №889-VIII) втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 28.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон України №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, пунктами 10, 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Таким чином, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби. 
Аналогічна правова позиція щодо застосування вказаних норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 року у справі № 590/6970/16-а.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 №622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок №622).
Згідно з пунктом 4 Порядку №622 пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби; розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року.
Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців.
За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому, для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Як вбачається зі спірного рішення Головного управління ПФУ у Львівській області № 948180124318 від 11.09.2025 підставою відмови слугувало те, що позивачці з 20.03.2007 року була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" ( що також підтверджується протокол призначення пенсії) , та з 01.05.2020 
позивачці була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Разом з цим у вересні 2025 року позивачка звернулась із заявою, у якій просила здійснити перехід на інший вид пенсії - на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу", та з урахуванням заробітної плати за останнім місцем роботи на державній службі, зазначеної у довідках від 01.09.2025, виданих виконавчим комітетом Воскресенської селищної ради №1944/02.29 та №1945/02.28.
Відтак, ключовим у цій справі є питання права осіб, які бажають перейти з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, яка їм вже призначалась до цього, на перерахунок цієї пенсії на підставі нових довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за посадою, з якої ці особи вийшли на пенсію.
Водночас, як Закон №889-VІІІ, так і Закон №1058-IV не передбачають підстав (умов) для перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати працюючих службовців. Таких підстав не передбачено також статтею 37 Закону №3723-ХІІ.
З урахуванням наведеного, суд зазначає, що у цій справі порушується питання правомірності повторного переведення особи на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, а також можливості її перерахунку на підставі нових довідок про складові заробітної плати.
З цього приводу, Верховним Судом у постанові від 19 березня 2025 року у справі №300/936/23 викладено правовий висновок, згідно з яким ані Закон №889-VIII, ані Закон №1058-IV не містять положень, які б передбачали підстави або механізм для перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі зміною (збільшенням) розміру заробітної плати діючих службовців. Аналогічним чином, жодних підстав для такого перерахунку не передбачає і стаття 37 Закону №3723-ХІІ, яка регламентує порядок призначення пенсії за віком державним службовцям.
Верховний Суд у згаданій постанові також наголосив на принципі прямої дії закону в часі: до правовідносин щодо перерахунку пенсій підлягає застосуванню законодавство, чинне на момент звернення за перерахунком або переведенням, а не те, що діяло на час первинного призначення пенсії. Отже, законодавство, чинне на момент звернення позивачки, не передбачало можливості проведення перерахунку пенсії державного службовця, зокрема, на підставі поданих нею довідок про оновлені складові заробітної плати.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 липня 2025 року у справі №140/5363/24.
Враховуючи пряму дію закону в часі, до правовідносин щодо перерахунку пенсій застосовується законодавство, чинне на час, коли здійснюється перерахунок, а не те, яке діяло на час призначення пенсії.
Отже, розміри пенсій державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ, на відміну від розмірів пенсій, призначених на підставі інших нормативних актів, не підлягають перерахуванню.
Також суд зауважує, що право на вибір особою одного з видів пенсії, передбачених статтею 9 Закону №1058-IV, не передбачає можливості переходу з одного виду пенсії на аналогічний, вже призначений вид пенсії, шляхом здійснення нового «призначення» цієї ж пенсії.
Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком. Перерахунок пенсії, за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії, у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством.
Крім того, пунктом 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV передбачено, що у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України, зокрема "Про службу в органах місцевого самоврядування", її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.
Таким чином, позивачка має право на поновлення пенсійної виплати призначеної відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", однак у розмірі, який було встановлено до переведення на пенсію за віком у 2020 році.
З огляду на вищевикладене, враховуючи наведені висновки Верховного Суду, судом не встановлено протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівські області від 11.09.2025 №948180124318, а тому вказане рішення є правомірним та таким, що прийняте відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.
Судові витрати відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 13844159) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10,м. Львів,79016 13814885) відмовити повністю. 
2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко   

Рішення складено в повному обсязі 18.06.2026