Справа № 161/26846/25 
Провадження № 2/161/993/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
20 квітня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Пахолюка А.М.,
при секретарі – Корнійчук А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (далі - ТОВ «Українські фінансові операції») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.12.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4211212 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді за допомогою електронного підпису. Згідно умов кредитного договору, товариство надало відповідачу кредит в розмірі 2500 грн., строком на 360 днів, із сплатою процентної ставки 2,5 % в день. Кредитор свої зобов`язання виконав, переказав кошти на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , емітовану в АТ КБ «Приватбанк». 
26.07.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські Фінансові Операції», укладено договір факторингу, відповідно якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) за плату належні права вимоги, а ТОВ «Українські Фінансові Операції», приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, відповідно якого ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 16750 грн., з яких: 2500 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 14250 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. 
У зв`язку із неналежним виконанням умов договору, станом на дату звернення позивача до суду, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 25000 грн., з яких: 2500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1450 грн. - заборгованість за відсотками, які нараховані первісним кредитором, 8250 грн. – заборгованість за відсотками, нарахованими позивачем.
На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі – 25000 грн., згідно кредитного договору № 4211212 від 12.12.2023 року, понесені судові витрати по справі та в порядку виконання ч.10,11 ст.265 ЦПК України органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення нарахувати інфляційні витрати та 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України.
Ухвалою суду від 13 січня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило.
Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. 
За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Судом встановлено, що 12.12.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4211212 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді за допомогою електронного підпису. Згідно умов кредитного договору, товариство надало відповідачу кредит в розмірі 2500 грн., строком на 360 днів, із сплатою процентної ставки 2,5 % в день. Кредитор свої зобов`язання виконав, переказав кошти на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , емітовану в АТ КБ «Приватбанк».
Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. № 2613-2607 від 26.07.2024 рокув сумі 2500 грн. та інформаційним листом АТ КБ «Приватбанк» від 30.03.2026 року, що в свою чергу свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Лінеура Україна». Отже, ТОВ «Лінеура Україна» виконало умови кредитного договору.
Разом з тим, відповідач свої зобов`язання перед «Лінеура Україна» за кредитним договором № 4211212 від 12.12.2023 року щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав.
26.07.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські Фінансові Операції», укладено договір факторингу, відповідно якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) за плату належні права вимоги, а ТОВ «Українські Фінансові Операції», приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, відповідно якого ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 16750 грн., з яких: 2500 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 14250 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. 
У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим, станом на 29.12.2025 р. у останнього утворилась заборгованість перед ТОВ «Українські Фінансові Операції» у розмірі 25000 грн., з яких: з яких: 2500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1450 грн. - заборгованість за відсотками, які нараховані первісним кредитором, 8250 грн. – заборгованість за відсотками, нарахованими позивачем.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.
Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув.
Отже, ОСОБА_1 істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України не повернув суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» заборгованість за кредитним договором № 4211212 від 12.12.2023 року в розмірі 25000 грн., з яких: з яких: 2500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1450 грн. - заборгованість за відсотками, які нараховані первісним кредитором, 8250 грн. – заборгованість за відсотками, нарахованими позивачем.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц.
В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 10000 грн. підтверджується договором про надання правничої допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2024 року, заявкою на виконання доручення від 25.09.2024 року до Договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024 року, актом прийому-передачі наданих послуг № 4211212 від 10.11.2025 року, детальним описом робіт № 4211212 від 05.12.2025 року, рахунком на оплату № 4211212 від 10.11.2025 року, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю КС № 5972/10 від 24.03.2017 року, копією довіреності від 01.08.2024 року.
Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 2500 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Щодо вимоги позивача про зазначення в рішенні суду про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування суд вважає такою, що не підлягає задоволенню, так як відповідно до ч.10 ст.265 ЦПК України, це право, а не обов`язок суду, відтак позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат.
Крім того, щодо стягнення з відповідача 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, то відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, на час воєнного стану, за кредитними договорами відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України до позичальників не застосовується.
З врахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для застосування приписів ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України.
Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280, 354 ЦПК України, ст.ст.526, 527, 533, 626, 629, 631, 651, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056 Цивільного кодексу України суд, -
УХВАЛИВ: 
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором № 4211212 від 12.12.2023 року в розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп., з яких: 2500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1450 грн. - заборгованість за відсотками, які нараховані первісним кредитором, 8250 грн. – заборгованість за відсотками, нарахованими позивачем.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі – 2422 (дві тисячі чотириста двадцять два) грн. 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» - 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», код ЄДРПОУ 40966896, місцезнаходження: 02090, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 40, приміщення 19 літ. «Н», «П»;
Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Дата складення повного тексту заочного рішення 20 квітня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного
суду Волинської області Пахолюк А.М.