Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 р. № 520/2150/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не здійснення перерахунку та виплати пенсії з 22.01.2026 р. ОСОБА_1 відповідно до статті 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати з 22.01.2026 року пенсію ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ та обчислити пенсію по інвалідності відповідно до наведених норм виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої цим же Законом на 01 січня відповідного року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати з 22.01.2026 року пенсію ОСОБА_1 згідно з вимогами рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021 відповідно до ст.54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 06.06.96 №230/96-ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 8-ти мінімальних пенсій за віком, визначених законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, і виплатити з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.
Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.
Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Під час участі у ліквідації наслідків ЧАЕС ОСОБА_1 був призваний на збори як військовослужбовець.
Позивач в адміністративному позові посилається на те, що відповідно до протоколу про призначення/перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 22.05.2025 р. нараховано щомісячно пенсію у розмірі 26452,68 грн, проте виплачується 24232,52 грн.
Позивач вважає, що йому невірно обраховано пенсію, оскільки за основу не взято положення, що особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження військової служби та мають інвалідність, мають право на обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року згідно з частиною третьою статті 59 Закону № 796-XII з 26 квітня 2019 року.
ОСОБА_1 відноситься до І категорії ліквідаторів, має ІІ групу інвалідності, яка пов`язана з наслідками аварії на ЧАЕС та є особою з інвалідністю війни, оскільки був мобілізований призваний на збори.
22.01.2026 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою, в якій просив перерахувати і виплатити пенсію як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ, обчислити пенсію по інвалідності відповідно до наведених норм, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої цим же Законом на 01 січня відповідного року та перерахувати і виплатити йому пенсію відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без обмеження її максимальним розміром. 
В адміністративному позові позивач посилається на те, що відповідачем протиправно не здійснено перерахунок пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ, оскільки позивач є військовозобов`язаним, призваним на військові збори для участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а тому після Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(ІІ)/2019 має право на обчислення пенсії по інвалідності виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року. Позивач зазначає, що після ухвалення вказаного рішення Конституційного Суду України положення частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ поширюються не лише на військовослужбовців строкової служби, а й на військовозобов`язаних, призваних на військові збори.
Крім того, позивач вважає, що відповідачем протиправно не здійснено перерахунок його пенсії відповідно до статті 54 Закону №796-ХІІ у редакції Закону України від 06.06.1996 №230/96-ВР, оскільки після ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021 та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 03.04.2024 №4-р(І)/2024 пенсія особам з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з наслідками аварії на ЧАЕС, повинна обчислюватися у розмірах, визначених редакцією статті 54 Закону №796-ХІІ, чинною до внесення змін Законом №76-VIII, а саме для осіб з інвалідністю ІІ групи - не менше восьми мінімальних пенсій за віком.
Відповідач у відзиві зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України №796-ХІІ, а обчислення та виплата пенсії здійснюються відповідно до вимог чинного законодавства та Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210.
Також відповідач зазначив, що положення частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ застосовуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а підстави для проведення позивачу перерахунку пенсії відповідно до статті 54 Закону №796-ХІІ у редакції Закону №230/96-ВР відсутні, оскільки пенсія позивачу призначена та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. 
Щодо позовних вимог в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати з 22.01.2026 року пенсію ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ та обчислити пенсію по інвалідності відповідно до наведених норм виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої цим же Законом на 01 січня відповідного року.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спірним питанням у вказаній частині позовних вимог є застосування при обчисленні пенсії формули, зазначеної в постанові Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 №543.
Так, позивач отримує пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991.
Відповідно до ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Рішенням Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року №1-р(II)/2019 (справа №3-14/2019), у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
Отже, з 25.04.2019 чинними є положення ч.3 ст.59 Закону України №796-ХІІ, згідно з якими особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Пунктом 1 Порядку №1210 передбачалось, що цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.54 і ст.57 Закону №796-XII.
Відповідно до п.9 Порядку №1210 пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, для осіб з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і пенсії у зв`язку з втратою годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначаються за формулою.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 №851 постанову від 23.11.2011 №1210 доповнено п.9-1 наступного змісту:
"9-1. За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:
П=Зс*Кзс*Кв/100%, де П - розмір пенсії; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).
Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою:Кзс=Зп(мін)*5/Зс1
де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;
Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.
Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи.
У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".
Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 №543 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України", яка набрала чинності 01.07.2019 абзац перший п.9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладено в новій редакції, а саме: "за бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою".
Отже, застосування формули, передбаченої Порядком №1210, при обчисленні розміру пенсії узгоджується також зі змістом ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що передбачає право особи на обчислення пенсії по інвалідності відповідно до цього Закону або за бажанням - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.04.2021 у справі №520/12609/19 дійшла висновку, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII та Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII не містять положень про те, що пенсія по інвалідності розраховується саме у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, водночас передбачають проведення розрахунку пенсії у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, за формулою, в якій однією зі складових є п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.
Перерахунок пенсії здійснюється за заявою особи та з урахуванням формули, передбаченої п.9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210.
Надалі такий висновок підтриманий Верховним Судом також у постановах від 30.08.2022 у справі №520/5433/19, від 07.09.2022 у справі №520/9760/19 та від 06.12.2023 у справі №520/5078/2020.
Таким чином, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у вище вказаній постанові, пенсія по інвалідності розраховується саме у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, за формулою, в якій однією зі складових є п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.
Водночас суд зазначає, що наведені доводи позивача в цій частині ґрунтуються на помилковому розумінні змісту частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ.
З аналізу вказаної норми вбачається, що право особи на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати не означає визначення розміру пенсії безпосередньо шляхом множення мінімальної заробітної плати на п`ять або автоматичного встановлення пенсії саме у такому розмірі.
Частина третя статті 59 Закону №796-ХІІ передбачає, що заробітна плата для обчислення пенсії визначається, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Тобто п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати є не самостійним розміром пенсійної виплати, а складовою механізму обчислення пенсії, визначеного Порядком №1210.
З матеріалів справи судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області листом від 23.02.2026 №11282-6020/Д-03/8-2000/26, за результатами розгляду звернення позивача від 22.01.2026, зареєстрованого за вх. №6020/Д-2000-26 від 27.01.2026, повідомлено позивача, що він перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності 2 групи від професійного захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до Закону №796-ХІІ.
У вказаному листі відповідачем також роз`яснено, що відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ при обчисленні пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 цього Закону особам із числа військовослужбовців, у тому числі військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали безпосередню участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження військової служби або військових зборів та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, заробітна плата визначається виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Крім того, у листі від 23.02.2026 №11282-6020/Д-03/8-2000/26 відповідач зазначив, що розмір пенсії визначається відповідно до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, яким передбачено формулу обчислення пенсії із застосуванням показників середньої заробітної плати, середньомісячного коефіцієнта заробітної плати та розміру відшкодування фактичних збитків у відсотках.
З наявного в матеріалах справи перерахунку пенсії від 22.05.2025 за рішенням №963090128968 вбачається, що пенсія позивача обчислюється як пенсія по інвалідності відповідно до статті 54 Закону №796-ХІІ, позивач віднесений до 1 категорії як ліквідатор ЧАЕС, має другу групу інвалідності, захворювання пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС, а також у розділі «особливості» зазначено: «військовослужб./військовозобов.».
У цьому ж перерахунку пенсії від 22.05.2025 за рішенням №963090128968 зазначено, що середньомісячний заробіток позивача становить 33065,85000 грн, відсоток втрати працездатності - 80,00%, основний розмір пенсії від середнього заробітку - 26452,68 грн, розмір пенсії з надбавками - 24232,52 грн.
Отже, матеріали справи підтверджено, що відповідачем при обчисленні пенсії позивача враховано його статус як особи з числа військовослужбовців/військовозобов`язаних, який брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а пенсія обчислюється за механізмом, передбаченим Порядком №1210.
Також суд бере до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві на адміністративний позов, про те, що коефіцієнт заробітної плати для розрахунку пенсії позивача складає 3,70950, який є більшим, ніж коефіцієнт заробітної плати, визначений виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Вказані обставини позивачем належними та допустимими доказами не спростовані.
Позивачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що застосування саме показника п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати за формулою Порядку №1210 призводить до більшого розміру пенсії, ніж той, який уже визначено відповідачем. Також позивачем не доведено, що відповідачем не враховано його статус військовозобов`язаного, призваного на військові збори, або що відповідачем неправильно застосовано формулу, встановлену Порядком №1210.
Суд зазначає, що належність позивача до осіб, на яких поширюється дія частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ після Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(ІІ)/2019, не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог у цій частині, оскільки таке право реалізується шляхом застосування відповідного порядку обчислення пенсії, затвердженого Кабінетом Міністрів України, а не шляхом визначення пенсії у фіксованому розмірі п`яти мінімальних заробітних плат.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.04.2021 у справі №520/12609/19, у якій зазначено, що Закон №796-ХІІ не містить положень про те, що пенсія по інвалідності розраховується саме у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, а передбачає проведення розрахунку пенсії у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за формулою, в якій однією зі складових є п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати.
Вказаний висновок надалі підтриманий Верховним Судом у постановах від 30.08.2022 у справі №520/5433/19, від 07.09.2022 у справі №520/9760/19 та від 06.12.2023 у справі №520/5078/2020.
Таким чином, суд дійшов висновку, що пенсія позивача в частині застосування частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ має обчислюватися не безпосередньо у розмірі п`ятикратної мінімальної заробітної плати, а відповідно до формули, передбаченої Порядком №1210.
За таких обставин суд дійшов висновку, що доводи позивача про протиправну бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ є необґрунтованими, оскільки ґрунтуються на помилковому тлумаченні зазначеної норми права.
Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати з 22.01.2026 року пенсію ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ та обчислити пенсію по інвалідності відповідно до наведених норм виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої цим же Законом на 01 січня відповідного року, задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати з 22.01.2026 року пенсію ОСОБА_1 згідно з вимогами рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021 відповідно до ст.54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 06.06.96 №230/96-ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 8-ти мінімальних пенсій за віком, визначених законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, і виплатити з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає наступне. 
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Основні положення щодо соціального захисту потерпілого населення, яке постраждало внаслідок Чорнобильської катастрофи визначені нормами Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).
Пенсійне забезпечення осіб, які віднесені до категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовано положеннями статті 54 Закону №796-XII, яка неодноразово зазнавала змін.
Статтею 54 Закону №796-XII (у редакції Закону №230/96-ВР, яка діяла до 01 січня 2015 року) було передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.
Водночас, 28 грудня 2014 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон України №76-VIII), яким текст статті 54 Закону №796-XII викладено у новій редакції. Зокрема, частину 3 та 4 замінено положеннями такого змісту: "Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань". Наведені зміни набрали чинності з 01 січня 2015 року.
Разом з тим, 07 квітня 2021 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-333/2018 (4498/18) ухвалив рішення №1-р(ІІ)/2021, яким визнав такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину 3 статті 54 Закону №796-ХІІ у редакції Закону №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Так, у вказаному рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що громадяни України, на яких поширюється дія статті 54 Закону № 796-ХІІ, мають право на відшкодування шкоди, якої вони зазнали внаслідок дії частини третьої статті 54 цього Закону в редакції Закону №76-VIII. З метою реального поновлення у правах громадян України, на яких поширюється дія статті 54 Закону №796-ХІІ, Конституційний Суд України вважав, що держава зобов`язана розробити порядок (юридичний механізм) відшкодування шкоди, якої вони зазнали внаслідок дії статті 54 Закону №796-ХІІ у редакції Закону №76-VIII.
Крім того, керуючись положеннями статті 97 Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VІІІ "Про Конституційний Суд України", якими регламентовано порядок виконання рішень та висновків Конституційного Суду України, Конституційний Суд України у пункті 2 рішення від 07 квітня 2021 року № 1-р(ІІ)2021 встановив частина 3 статті 54 Закону №796-ХІІ у редакції Закону №76-VIII втрачає чинність через три місяці з дня ухвалення рішення, тобто із 07 липня 2021 року, а у пункті 3 визначив, що Верховна Рада України протягом трьох місяців з дня ухвалення цього Рішення повинна привести нормативне регулювання, встановлене статтею 54 Закону №796-XII у редакції Закону №76VIII у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням. Натомість, у разі неприведення нормативного регулювання у відповідність із Конституцією України, через три місяці з дня ухвалення цього Рішення застосуванню підлягатиме частина четверта статті 54 Закону №796XII у редакції Закону №230/96ВР, яка передбачає, що: «В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам 3 мінімальних пенсій за віком».
На виконання Рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року №1-р(ІІ)/2021, Верховна Рада України 29 червня 2021 року прийняла Закон №1584-ІХ, яким внесла зміни до Закону №796-ХІІ, в тому числі в частині визначення розміру пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Так, частина третя статті 54 Закону №796-ХІІ (в редакції після змін, внесених Законом №1584-ІХ) передбачає, що розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими: для I групи інвалідності - 6000 гривень; для II групи інвалідності - 4800 гривень; для III групи інвалідності - 3700 гривень; для дітей з інвалідністю - 3700 гривень.
Вказане свідчить, що статтею 54 Закону № 796-ХІІ в редакції Закону №1584-ІХ визначені розміри пенсій, які є нижчими, аніж ті, що були встановлені зазначеною статтею в редакції Закону № 230/96-ВР.
В подальшому, Конституційний Суд України у прийняв рішення від 03 квітня 2024 року №4-р(І)/2024, в якому за результатом аналізу статей 3, 16, 50 Конституції України, свого Рішення від 07 квітня 2021 року №1-р(ІІ)/2021 констатував, що Верховна Рада України Законом №1584-IX повторно запровадила правове регулювання з тим самим недоліком, а саме визначила у частині третій статті 54 Закону №796-ХІІ мінімальні розміри державної пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірах менших, ніж їх було гарантовано положеннями зазначеного закону в редакції Закону №230/96-ВР.
У цьому Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що пенсія за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначається особам виходячи з імперативних вимог Конституції України як особлива форма відшкодування завданої їм шкоди та є такою, що не може бути скасованою чи зменшеною, поставленою в залежність від наявних фінансових ресурсів чи будь-яких інших обставин. Скасування, обмеження або зменшення пенсії для осіб з інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, призведе до порушення сутнісного змісту конституційних засад, якими людське життя та здоров`я визнано найвищими соціальними цінностями. Частиною третьою статті 54 Закону №796-ХІІ (в редакції Закону №1584-IX) вкотре порушено належний рівень соціального захисту та засадничий обов`язок держави щодо відшкодування завданої шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що не відповідає частині першій статті 3, частині другій статті 8, статті 16, частині третій статті 22, частині першій статті 46, частині першій статті 50 Конституції України.
У постанові Верховного Суду від 10 грудня 2024 року у справі №240/1121/24 Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав зазначила, що незважаючи на те, що формально законодавець виконав Рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року № 1-р(ІІ)/2021 (щодо внесення відповідних змін до Закону № 796-ХІІ в частині надання повноважень уряду визначати розміри пенсій для осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи), проте встановлені статтею 54 Закону № 796-ХІІ (в редакції Закону № 1584-IX) нові розміри пенсій є суттєво меншими, аніж їх було гарантовано Законом № 796-ХІІ у редакції Закону № 230/96-ВР. Врахувавши зазначене, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, вказала, що прийняттям Закону №1584-IX не досягаються всупереч Рішенню Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року №1-р(ІІ)/2021 мінімальні гарантії у сфері соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відтак, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у постанові від 10 грудня 2024 року у справі №240/1121/24 сформувала наступний висновок: "Враховуючи, що внесеними Законом №1584-IX змінами до статті 54 Закону №796-XII встановлено менші розміри пенсії, аніж ті, які було передбачено зазначеною статтею в редакції Закону № 230/96-ВР, судова палата констатує, що законодавець вчергове порушив право на належний рівень соціального захисту та засадничий обов`язок держави щодо відшкодування завданої шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв`язку з чим до спірних правовідносин у цій справі слід застосувати норми Закону №796-XII у редакції Закону №230/96-ВР.
За таких обставин, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав не знайшла підстав для відступлення від правового висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2024 року у справі № 460/20412/23, від 12 травня 2024 року у справі № 400/12117/21, від 10 вересня 2024 року у справі № 240/34675/23, від 11 вересня 2024 року у справах № 240/590/24, № 240/739/24, від 12 вересня 2024 року у справі № 240/1024/24, від 02 жовтня 2024 року у справах від № 400/5534/23, № 240/955/24, № 240/1092/24, № 240/1067/24, № 240/34883/23".
Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вказані висновки Верховного Суду в аналогічних спірних правовідносинах, суд зазначає, що визначальним для вирішення цієї частини спору є встановлення наявності у позивача статусу особи, на яку поширюється дія статті 54 Закону №796-ХІІ, групи інвалідності та причинного зв`язку інвалідності з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону №796-ХІІ. 
Згідно з перерахунком пенсії від 22.05.2025 за рішенням №963090128968, позивачу призначена пенсія по інвалідності, умови призначення - стаття 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач віднесений до 1 категорії як ліквідатор ЧАЕС, має другу групу інвалідності, причина інвалідності - каліцтво/захворювання, пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС, відсоток втрати працездатності - 80%.
Також з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.02.2026 №11282-6020/Д-03/8-2000/26 вбачається, що відповідач не заперечує факту перебування позивача на обліку та отримання ним пенсії по інвалідності 2 групи від професійного захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до Закону №796-ХІІ.
Отже, позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, щодо якої встановлено зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а тому належить до кола осіб, на яких поширюються гарантії статті 54 Закону №796-ХІІ.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивач має право на отримання пенсії у розмірі, визначеному статтею 54 Закону №796-ХІІ у редакції Закону №230/96-ВР, тобто для особи з інвалідністю ІІ групи - не менше 8 мінімальних пенсій за віком, визначених законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.
При цьому суд зазначає, що відповідач у відзиві на адміністративний позов фактично обмежився посиланням на те, що пенсія позивачу призначена та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства, а також на положення Порядку №1210. 
Разом з тим, відповідачем не наведено належного правового обґрунтування, яке б спростовувало право позивача на застосування статті 54 Закону №796-ХІІ у редакції Закону №230/96-ВР з урахуванням Рішень Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021, від 03.04.2024 №4-р(І)/2024 та правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 10.12.2024 у справі №240/1121/24.
Відповідачем також не доведено, що розмір пенсії позивача відповідає мінімальному рівню, гарантованому статтею 54 Закону №796-ХІІ у редакції Закону №230/96-ВР для осіб з інвалідністю ІІ групи, а саме 8 мінімальним пенсіям за віком.
Натомість, з перерахунку пенсії від 22.05.2025 за рішенням №963090128968 вбачається, що основний розмір пенсії позивача визначений у сумі 26452,68 грн, а розмір пенсії з надбавками - 24232,52 грн. 
При цьому такий розрахунок здійснений відповідачем не шляхом застосування гарантії статті 54 Закону №796-ХІІ у редакції Закону №230/96-ВР щодо мінімального розміру пенсії для осіб з інвалідністю ІІ групи у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а за іншим механізмом, який не забезпечує реалізацію наведеної законодавчої гарантії у редакції, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Суд зазначає, що наявність у позивача пенсії, призначеної відповідно до статті 54 Закону №796-ХІІ не свідчить про належне виконання відповідачем обов`язку щодо забезпечення мінімального розміру пенсії, гарантованого цією статтею у редакції Закону №230/96-ВР. 
Суд зауважує, що відповідач мав перевірити право позивача на такий розмір пенсії після його звернення від 22.01.2026 та здійснити відповідний перерахунок, однак таких дій не вчинив.
Заява позивача від 22.01.2026 була розглянута відповідачем листом від 23.02.2026 №11282-6020/Д-03/8-2000/26, однак із змісту вказаного листа не вбачається, що відповідач надав правову оцінку доводам позивача щодо необхідності застосування статті 54 Закону №796-ХІІ у редакції Закону №230/96-ВР та здійснення перерахунку пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. 
Натомість відповідач фактично навів загальні положення законодавства та Порядку №1210, не спростувавши права позивача на застосування гарантії, передбаченої статтею 54 Закону №796-ХІІ у редакції Закону №230/96-ВР.
Враховуючи положення частини другої статті 77 КАС України, саме на відповідача покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій чи бездіяльності. 
Однак відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів, які б підтверджували правомірність нездійснення позивачу перерахунку пенсії відповідно до статті 54 Закону №796-ХІІ у редакції Закону №230/96-ВР.
За таких обставин суд доходить висновку, що бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 54 Закону №796-ХІІ у редакції Закону №230/96-ВР є протиправною.
З метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 22.01.2026 згідно рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021 відповідно до ст.54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 06.06.96 №230/96-ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, визначених законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, здійснити виплатити з урахуванням раніше проведених платежів.
Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.
Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 22.01.2026 відповідно до статті 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 22.01.2026 згідно рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021 відповідно до ст.54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 06.06.96 №230/96-ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, визначених законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, здійснити виплатити з урахуванням раніше проведених платежів.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 11 травня 2026 року.

Суддя Н.А. Полях