П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2026 року м. Київ

Справа №753/2712/26
Апеляційне провадження №33/824/2460/2026

Київський апеляційний суд в складі судді Соколової В.В., за участі секретарів Липченко О.С., Шаламай Ю.О., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 19 березня 2026 року за матеріалами, які надійшли від Управління патрульної поліції в місті Києві про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №574258 від 24 січня 2026 року, водій ОСОБА_1 24 січня 2026 року, о 11 год 45 хв, у м. Києві, на вул. Бориспільське шосе, керував транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови. Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою тесту «Драгер» або у лікаря нарколога водій ОСОБА_1 відмовився на бодікамеру поліцейських. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.
Судове рішення мотивовано тим, що відеозаписи підтверджують, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , після його зупинки працівниками поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як із використанням спеціального технічного засобу на місці зупинки, так і в подальшому у закладі охорони здоров`я, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України та тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП. Суд прийшов до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів, суд вважає підтвердженим те, що ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодився із вказаною постановою ОСОБА_1 , його захисником - адвокатом Александровим Д.О. 23 березня 2026 року через підсистему «Електронний суд» подано апеляційну скарга, яка обґрунтована тим, що оскаржувана постанова є незаконною й необґрунтованою, ухваленою без повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, з неправильним застосування норм матеріального права та за наявності істотних порушень норм процесуального права. 
Посилається на те, що у справі не доведено факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Від самого початку послідовно й недвозначно ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом, зазначав, що автомобілем не керував, що поліція не зупиняла його під час керування, а за кермом перебував інший водій.
Звертає увагу, що відеозапис із нагрудних камер поліцейських не фіксує моменту керування транспортним засобом, не фіксує моменту зупинки автомобіля саме під керуванням ОСОБА_1 .
Вважає, що сама собою постанова поліцейського за нібито непристебнутий ремінь безпеки не може мати наперед встановленої сили у цій справі та не звільняє орган поліції від обов'язку саме в межах провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП довести належними і допустимим доказами факт керування транспортним засобом. 
Крім того, суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що за змістом відеозапису о 13 год 20 хв ОСОБА_1 прямо заперечував сам факт відмови та заявляв, що хоче поїхати на освідування.
Зазначає, що у справі відсутні належні, допустимі й достатні докази того, що ОСОБА_1 був особою, яка керувала транспортним засобом, а отже відсутній і доведений суб'єкт того діяння, яке йому інкриміноване. 
На підставі викладеного, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 19 березня 2026 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 

У судовому засіданні в режимі відеоконференції захисник ОСОБА_1 - адвокат Александров Д.О. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, а постанову районного суду - скасувати.
ОСОБА_1 повідомлений про розгляд справи належним чином в судове засідання не з`явився, направив письмові пояснення в яких зазначив, що транспортним засобом не керував, за кермом не перебував не він, а його син. 
Вказав, що від проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я не відмовлявся. Відмовився лише від проходження огляду на місці зупинки із використанням приладу «Драгер», однак не відмовився від проходження огляду в лікарні, не заперечував проти проходження огляду в лікарні, не ухилявся від такого огляду та не заявляв про остаточну відмову від нього.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення дослідженими судом, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення від 24 січня 2026 року серії ЕПР1 № 574258 (а.с.1);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів (а.с.4); 
- відеозаписами з бодікамер з місця події № 473526, 472252, 472390, 472255 (а.с.9).
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №574258 від 24 січня 2026 року убачається, що водій ОСОБА_1 24 січня 2026 року, о 11 год 45 хв, у м. Києві, на вул. Бориспільське шосе, керував транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови. Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою тесту «Драгер» або у лікаря нарколога водій ОСОБА_1 відмовився на бодікамеру поліцейських. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Жодних підстав ставити під сумнів допустимість, достовірність та належність зібраних поліцейськими доказів відсутні.
Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено. В адміністративному порядку дії працівників поліції не оскаржено.
Відеозапис долучений до справи свідчить про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення й суд його оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи скаржника про те, що у справі не доведено факту керування ним транспортним засобом спростовуються долученим відеозаписом з бодікамери №473526, з якого вбачається, що запис розпочинається коли ОСОБА_1 , перебуваючи біля водійських дверей транспортного засобу, сперечається з працівниками поліції щодо пред`явлення документів, не заперечуючи факту керування.
Так, з відеозапису з бодікамери № 472252 вбачається, що на 03 хвилині ОСОБА_1 вступає у тривалу суперечку з працівниками поліції щодо обставин та точного часу його зупинки, а також на 05 хв 30 сек продовжує відповідну поведінку, що узгоджується з його перебуванням саме у статусі водія.
Твердження ОСОБА_1 , що він заперечував факт відмови та заявляв, що хоче поїхати на освідування апеляційний суд відхиляє, оскільки з відеозапису з бодікамери № 472252З встановлено, що на початку фіксації, коли працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння із використанням приладу «Драгер», останній у категоричній формі відмовився від проходження огляду на місці, водночас висловивши бажання пройти його у закладі охорони здоров`я.
Як вбачається з цього ж відеозапису, приблизно на 09 хв 30 с. після складання стосовно ОСОБА_1 адміністративних матеріалів за порушення правил користування ременем безпеки, працівники поліції висловили готовність супроводити його до закладу охорони здоров`я для проходження огляду.
Однак, ОСОБА_1 своєю поведінкою демонстрував небажання їхати до медичного закладу та намагався уникнути подальшого спілкування з працівниками поліції, зокрема, він не відмовився сідати в машину патрульних поліцейських, натомість сів в інший автомобіль, що прибув на місце події за ним.
Крім того, на 12 хвилині зазначеного відеозапису працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 правові наслідки відмови від проходження огляду, а саме можливість складання стосовно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак останній продовжував наполягати на тому, що транспортним засобом не керував, фактично ухиляючись від проходження огляду у медичному закладі.
Таким чином, досліджені відеозаписи підтверджують, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , після його зупинки працівниками поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як із використанням спеціального технічного засобу на місці зупинки, так і в подальшому у закладі охорони здоров`я, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України та тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції вважає доводи скаржника щодо не доведеності факту керування транспортним засобом такими, що спрямовані на уникнення від відповідальності.
За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова ОСОБА_1 , як особи, яка здійснювала керування транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Судом апеляційної інстанції за наслідками дослідження відеозапису з нагрудної боді-камери встановлено, що дії працівників поліції під час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 є правомірними, останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, скаржником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Таким чином, підстав для скасування постанови Дарницького районного суду м. Києва від 19 березня 2026 року та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 19 березня 2026 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення, оскарженню не підлягає.

Суддя: Соколова В.В.