Справа № 208/16343/25
(1-кп/199/825/26) 
ВИРОК 
іменем України
01.07.2026 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження в залі суду кримінальне провадження № 22025050000001003 відносно:

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Приазовського району Запорізької області, громадянина України, отримував паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 18.03.2005 Приазовським РВ УМВС України в Запорізькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону України № 2113-ІХ від 03.03.2022), ч. 7 ст. 111-1 КК України, 

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

УСТАНОВИВ:

1. Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави – України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.
Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України – Конституції України.
Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Відповідно до ст. 5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. 
Відповідно до Рішень Конституційного Суду № 6-рп/2005 від 05.10.2005, № 6-рп/2008 від 16.04.2008 зазначені норми визначають, що влада народу є первинною, єдиною і не відчуженою та здійснюється народом шляхом вільного волевиявлення через вибори, референдум, інші форми безпосередньої демократії у порядку визначеному Конституцією та законами України, через органи державної влади та органи місцевого самоврядування, сформовані відповідно до Конституції та законів України. Тільки народ має право безпосередньо шляхом всеукраїнського референдуму визначати конституційний лад в Україні, який закріплюється Конституцією України, а також змінювати конституційний лад внесенням змін до Основного Закону України в порядку, встановленому його розділом XIII.
Стаття 6 Конституції України передбачає, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.
Статтями 69, 72 та 73 Конституції України передбачено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Всеукраїнський референдум призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених цією Конституцією. Виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.
Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно- територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.
Так, 07.04.2014 у м. Донецьку Донецької області видано т.зв. «Акт о провозглашении государственной самостоятельности Донецкой народной республики» (мовою оригіналу), яким публічно закликано місцеве населення до проведення 11.05.2014 так названого «загального обласного референдуму» на території Донецької області з питання визнання державної самостійності «днр» та чинення збройного опору державній владі України, військовим підрозділам Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України. При цьому протягом квітня-травня 2014 року в окремих містах Донецької області організовано та проведено низку мітингів з метою привернення уваги та схилення громадян України з числа місцевих мешканців до визнання державної самостійності т.зв. «днр».
За таких обставин 11.05.2014 в окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України проведено так названий «загальний обласний референдум», за результатами якого 12.05.2014 проголошено про суверенітет т.зв. «днр» на території Донецької області.
Надалі представниками самопроголошеної т.зв. «днр», які контролюються окупаційною адміністрацією Російської Федерації, з числа своїх громадян та місцевого населення області сформовано політично-управлінські («органи державної влади днр») та силові органи. 
Так, на учасників органів силового блоку покладено обов`язки підтримки збройної агресії російської федерації та вчинення дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, зокрема шляхом:
- систематичної організації та здійсненні актів застосування збройної сили проти держави України у особі Збройних Сил України, інших військових формувань, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, зокрема шляхом ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню їх службових обов`язків, обстрілів населених пунктів тощо;
- створення не передбачених законом озброєних підрозділів та участь у їх діяльності; 
- вербування нових учасників до складу силового блоку т.зв. «днр» та організація їх у групи, навчання, озброєння та керівництво їхніми діями;
- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області з метою їх виводу з-під контролю органів державної влади України та їх включення до самопроголошеного псевдодержавного утворення т.зв. «днр»;
- захоплення чи заволодіння у інший спосіб зброєю, боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами з метою оснащення незаконних збройних формувань, які вчиняють дії, направлені на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України;
- координації та узгодження своїх дій з діями регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, з метою спільного та ефективного протистояння Збройним Силам України, іншим військовим формуванням; 
- блокування виконання правоохоронними органами та підрозділами Збройних Сил України передбачених Конституцією та законодавством України функцій на тимчасово окупованій території України;
- силового подолання опору цивільного населення окупаційній адміністрації шляхом фізичної розправи та незаконного позбавлення волі;
- силової підтримки учасників органів політичного та управлінського блоку незаконних утворень т.зв. «ДНР», захопленні, укріпленні та охороні зайнятих ними будівель та споруд.
Водночас, на учасників органів політичного блоку покладено обов`язки підтримки збройної агресії російської федерації та вчинення дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом:
- створення та участі в діяльності окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях Донецької області;
- видачі нормативно-правових актів від імені окупаційної адміністрації російської федерації та самопроголошених органів влади т.зв. «днр»;
- проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності псевдодержавного утворення т.зв. «днр» з метою схиляння їх до участі у вказаній організації, приховування факту збройної агресії російської федерації проти України, отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;
- організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу; 
- налагодження взаємодії з незаконним псевдодержавним утворенням т.зв. «днр» та її лідерами з метою координації дій, спрямованих на насильницьку зміну конституційного ладу України;
- налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам та Збройним Силам України;
- координація та узгодження своїх дій з радниками та інструкторами російської федерації, з метою спільного та ефективного протистояння Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, та вчинення умисних дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України;
- налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітації, висвітлення діяльності т.зв. «днр», дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції і заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, стримування і відсічі російської збройної агресії в Донецькій та Луганській областях, та формування думки серед населення про законність власних дій; 
- надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку т.зв. «днр» для забезпечення їх протиправної діяльності; 
- забезпечення учасників т.зв. «днр» транспортом, символікою, агітаційними матеріалами тощо.
При цьому, кожний учасник органів політичного та силового блоків т.зв. «днр» (у т.ч. які долучалися в подальшому до їх складу) усвідомлював, що головним їх завданням є підтримка збройної агресії російської федерації та зміна меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України. 
В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій російської федерації на території Донецької області, які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями. 
Одночасно з метою зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, на тимчасово окупованій частині Донецької області з числа представників політичного блоку т.зв. «днр» створено органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, які узурпували виконання владних функцій, та, згідно з Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014, є органами окупаційної адміністрації Російської Федерації.
21.02.2022 керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до президента російської федерації з проханням визнати незалежність так званих Донецької та Луганської народних республік.
В цей же день президент російської федерації (далі – рф) скликав позачергове засідання ради безпеки рф, де обговорено питання щодо доцільності визнання незалежності т.зв. «донецької» та «луганської народних республік».
Службові особи з числа вищого керівництва рф, які входять до складу ради безпеки рф, публічно підтримали звернення державної думи рф та заявили про необхідність визнання президентом рф незалежності т.зв. «донецької народної республіки» та «луганської народної республіки», а одним із основних аргументів для прийняття такого рішення членами Ради безпеки рф було проживання на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей громадян рф у кількості понад 800 тисяч осіб, а також понад 1,2 мільйонів осіб, котрі подали документи на громадянство рф.
Цього ж дня президент рф підписав указ про визнання незалежності т.зв. «донецької народної республіки» та «луганської народної республіки».
У подальшому президент рф, а також інші невстановлені представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил РФ (далі по тексту – ЗС РФ) на територію України.
24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.
24.02.2022 указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який діє до теперішнього часу.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як громадянин України, який згідно із ст. 65 Конституції України має обов`язок здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який у відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, умисно, з корисливих та ідеологічних мотивів, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, добровільно погодився прийняти участь у бойових діях на боці ворога (держави-агресора) – російської федерації.
01.08.2022 у громадянина України ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради в умовах воєнного стану, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану. 
Того ж дня ОСОБА_4 , керуючись корисливим та ідеологічним мотивом, прибув до незаконно створеного на тимчасово окупованій території України т.зв. «Горлівського центрального військового комісаріату НМ днр» за адресою: АДРЕСА_3 , де був зарахований до списків особового складу збройного формування держави-агресора - 3 бригади «беркут» незаконного збройного формування, створеного на тимчасово окупованій території України т.зв. «народної міліції днр», (далі «нм днр») (в/ч НОМЕР_3 ), отримав військове звання «рядовий», призначений на посаду навідник мінометної батареї 4 стрілецького батальйону 3 бригади «беркут», отримав позивний «Каламбур» та забезпечений вогнепальною зброєю АК-74, військовою формою одягу зразка ЗС рф, особистим військовим спорядженням та засобами індивідуального захисту, тим самим здійснив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану.
15.08.2022 ОСОБА_4 у складі підрозділу переміщено на військовий полігон збройного формування держави-агресора в районі с. Молодий Шахтар Жданівської міської ради Донецької області, де останній до 01.09.2022 проходив військову підготовку (вогневу, тактичну, інженерну, первинну, медичну). 
01.09.2022 ОСОБА_4 у складі підрозділу переміщено на військовий полігон збройного формування держави-агресора в районі м. Єнакієве Донецької області, де останній до 28.09.2022 проходив військову підготовку (вогнева підготовка, тактична підготовка, інженерна підготовка, тактична медицина). 
З 28.09.2022 по 15.10.2022 ОСОБА_4 у складі підрозділу проходив службу на бойових позиціях 3 бригади «беркут» в районі м. Попасна Луганської області, де до його посадових обов`язків входило зведення оборонних укріплень та охорона бойових позицій підрозділу.
З 15.10.2022 по 23.10.2022 ОСОБА_4 проходив службу на тимчасовому місці дислокації мінометної батареї 4 стрілецького батальйону 3 бригади «беркут» у АДРЕСА_4 , за адресою: АДРЕСА_4 , де до його посадових обов`язків входило виконання господарських нарядів на роботи.
Після проведеної 31.12.2022 реформи ЗС рф 3 бригада «беркут» (в/ч НОМЕР_3 ), яка була частиною незаконного збройного формування, створеного на тимчасово окупованій території, т.зв. «нм днр» реорганізовано в 132 окрему гвардійську мотострілецьку горлівську ордена республіки бригаду (132 омсбр, в/ч НОМЕР_4 ), що входить до складу 1-го армійського корпусу рф.
З 23.10.2022 по 16.04.2025 ОСОБА_4 приймав безпосередню участь у бойових діях проти Сил оборони України в районі м. Бахмут Донецької області, де до його посадових обов`язків входило забезпечення функціонування радіозв`язку підрозділу, постачання продовольства та боєприпасів, інженерне облаштування позицій та її охорона.
16.04.2025 ОСОБА_4 переміщено на тимчасове місце дислокації мінометної батареї НОМЕР_5 стрілецького батальйону НОМЕР_6 ОМСБр ЗС рф у АДРЕСА_4 , за адресою: АДРЕСА_4 , де він очікував бойового розпорядження.
З 26.04.2025 по 02.07.2025 ОСОБА_4 приймав безпосередню участь у бойових діях проти Сил оборони України в районі м. Торецьк Донецької області, де до його посадових обов`язків входило забезпечення функціонування радіозв`язку підрозділу, постачання продовольства та боєприпасів, інженерне облаштування позицій та її охорона.
02.07.2025 ОСОБА_4 у складі підрозділу переміщено на військовий полігон ЗС рф «новоазовський» в районі АДРЕСА_5 , де останній до 15.07.2025 проходив військову підготовку (вогнева підготовка, тактична підготовка, інженерна підготовка, тактична медицина, військовий зв`язок).
З 15.07.2025 по 07.10.2025 ОСОБА_4 приймав безпосередню участь у штурмі оборонних позицій ЗСУ у Покровському районі Донецької області.
07.10.2025 ОСОБА_4 , приймаючи участь у бойових діях проти Збройних Сил України на боці ворога – російської федерації, виконуючи від невстановлених осіб наказ на штурм бойових позицій в с. Кучерів Яр Покровського району Донецької області, в ході бойового зіткнення був затриманий військовослужбовцями Збройних Сил України, внаслідок чого його злочинну діяльність було припинено.
Під час проходження військової служби у вищезазначеному збройному формуванні держави-агресора, грошове забезпечення ОСОБА_4 , відповідно до штатного розпису за його посадою, складало приблизно 180000 рублів рф на місяць.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразились у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: переході на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненого в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону України № 2113-ІХ від 03.03.2022).

2. Крім того, з 01.08.2022 громадянин України ОСОБА_4 , діючи умисно, добровільно, за власною ініціативою, перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області, почав приймати участь в незаконному збройному формуванні, створеному на тимчасово окупованій території України, з метою допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. 
Так, ОСОБА_4 , керуючись корисливим та ідеологічним мотивом, прибув до незаконно створеного на тимчасово окупованій території України т.зв. «горлівського центрального військового комісаріату нм днр» за адресою: АДРЕСА_3 , де був зарахований до списків особового складу збройного формування держави-агресора - 3 бригади «беркут» незаконного збройного формування, створеного на тимчасово окупованій території України т.зв. «народної міліції днр», (далі «нм днр») (в/ч НОМЕР_3 ), отримав військове звання «рядовий», призначений на посаду навідник мінометної батареї 4 стрілецького батальйону 3 бригади «беркут», отримав позивний «Каламбур» та забезпечений вогнепальною зброєю АК-74, військовою формою одягу зразка ЗС рф, особистим військовим спорядженням та засобами індивідуального захисту.
15.08.2022 ОСОБА_4 у складі підрозділу переміщено на військовий полігон збройного формування держави-агресора в районі с. Молодий Шахтар Жданівської міської ради Донецької області, де останній до 01.09.2022 проходив військову підготовку (вогневу, тактичну, інженерну, первинну, медичну). 
01.09.2022 ОСОБА_4 у складі підрозділу переміщено на військовий полігон збройного формування держави-агресора в районі м. Єнакієве Донецької області, де останній до 28.09.2022 проходив військову підготовку (вогнева підготовка, тактична підготовка, інженерна підготовка, тактична медицина). 
З 28.09.2022 по 15.10.2022 ОСОБА_4 у складі підрозділу проходив службу на бойових позиціях 3 бригади «беркут» в районі м. Попасна Луганської області, де до його посадових обов`язків входило зведення оборонних укріплень та охорона бойових позицій підрозділу.
З 15.10.2022 по 23.10.2022 ОСОБА_4 проходив службу на тимчасовому місці дислокації мінометної батареї 4 стрілецького батальйону 3 бригади «беркут» у АДРЕСА_4 , за адресою: АДРЕСА_4 , де до його посадових обов`язків входило виконання господарських нарядів на роботи.
Після проведеної 31.12.2022 реформи ЗС рф 3 бригада «беркут» (в/ч НОМЕР_3 ), яка була частиною незаконного збройного формування, створеного на тимчасово окупованій території, т.зв. «нм днр» реорганізовано в 132 окрему гвардійську мотострілецьку горлівську ордена республіки бригаду (132 омсбр, в/ч НОМЕР_4 ), що входить до складу 1-го армійського корпусу російської федерації.
З 23.10.2022 по 16.04.2025 ОСОБА_4 приймав безпосередню участь у бойових діях проти Сил оборони України в районі м. Бахмут Донецької області, де до його посадових обов`язків входило забезпечення функціонування радіозв`язку підрозділу, постачання продовольства та боєприпасів, інженерне облаштування позицій та її охорона.
16.04.2025 ОСОБА_4 переміщено на тимчасове місце дислокації мінометної батареї НОМЕР_5 стрілецького батальйону НОМЕР_6 ОМСБр ЗС рф у АДРЕСА_4 , за адресою: АДРЕСА_4 , де він очікував бойового розпорядження.
З 26.04.2025 по 02.07.2025 ОСОБА_4 приймав безпосередню участь у бойових діях проти Сил оборони України в районі м. Торецьк Донецької області, де до його посадових обов`язків входило забезпечення функціонування радіозв`язку підрозділу, постачання продовольства та боєприпасів, інженерне облаштування позицій та її охорона.
02.07.2025 ОСОБА_4 у складі підрозділу переміщено на військовий полігон ЗС рф «новоазовський» в районі АДРЕСА_5 , де останній до 15.07.2025 проходив військову підготовку (вогнева підготовка, тактична підготовка, інженерна підготовка, тактична медицина, військовий зв`язок).
З 15.07.2025 по 07.10.2025 ОСОБА_4 приймав безпосередню участь у штурмі оборонних позицій ЗСУ у Покровському районі Донецької області.
07.10.2025 ОСОБА_4 , приймаючи участь у бойових діях проти Збройних Сил України на боці ворога – російської федерації, виконуючи від невстановлених осіб наказ на штурм бойових позицій в с. Кучерів Яр Покровського району Донецької області, в ході бойового зіткнення був затриманий військовослужбовцями Збройних Сил України, внаслідок чого його злочинну діяльність було припинено.
Під час проходження військової служби у вищезазначеному збройному формуванні держави-агресора, грошове забезпечення ОСОБА_4 , відповідно до штатного розпису за його посадою, складало приблизно 180000 рублів РФ на місяць.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразились у колабораційній діяльності, тобто у добровільній участі громадянина України в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, та в збройних формуваннях держави-агресора, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому діянь при вищевикладених обставинах.

Так, обвинувачений  ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону України № 2113-ІХ від 03.03.2022), ч. 7 ст. 111-1 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та показав, що дійсно він вчинив дії, що зазначені в обвинувальному акті, проходив військову службу у збройних формуваннях «днр» та ЗС рф.

У відповідності до протоколу огляду Інтернет ресурсу від 23.10.2025 було оглянуто інтернет-сайт «Вікіпедія», де за відповідним посиланням на екран браузера виведена Інтернет-сторінка « ІНФОРМАЦІЯ_2 », якою зафіксовано створення та діяльність «народної міліції днр» та інших військових формувань ЗС рф на території Донецьких та Луганських областей, зокерма НОМЕР_7 окремої гвардійської мотострілецької бригади (в.ч. 08803, який змінився на 52892). 

Як слідує з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.10.2025 свідок ОСОБА_8 серед наданих для впізнання фотознімків чотирьох чоловіків на фото під № 1 впізнав за рисами обличчя особу, яку він 07.10.2025 взяв у полон в районі с. Кучерів Яр Покровського району Донецької області. 
Згідно довідки до протоколу впізнаною особою є ОСОБА_4 . 

У відповідності до протоколу огляду Інтернет ресурсу від 24.10.2025 за участю свідка ОСОБА_8 оглянуто Інтернет ресурс «Googlemaps». Свідок показав на карті, де саме він 07.10.2025 затримав навідника мінометної батареї 4 стрілецького батальйону НОМЕР_8 полку НОМЕР_9 окремої механізованої бригади зс рф ОСОБА_4 .
Свідок за допомогою курсору миші здійснив пошук і вказав на точку за GPS координатами 48.527109, 37.275056, розташовану в районі с. Кучерів Яр Покровського району Донецької області.
Свідок пояснив, що саме за цими координатами ним було взято в полон вище наведену особу.

Як слідує з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.10.2025 свідок ОСОБА_9 серед наданих для впізнання фотознімків чотирьох чоловіків на фото під № 1 впізнав за рисами обличчя особу, яку він 07.10.2025 взяв у полон в районі с. Кучерів Яр Покровського району Донецької області. 
Згідно довідки до протоколу впізнаною особою є ОСОБА_4 . 

У відповідності до протоколу огляду Інтернет ресурсу від 24.10.2025 за участю свідка ОСОБА_9 оглянуто Інтернет ресурс «Googlemaps». Свідок показав на карті, де саме він 07.10.2025 затримав навідника мінометної батареї 4 стрілецького батальйону НОМЕР_8 полку НОМЕР_9 окремої механізованої бригади зс рф ОСОБА_4 .
Свідок за допомогою курсору миші здійснив пошук і вказав на точку за GPS координатами 48.527109, 37.275056, розташовану в районі с. Кучерів Яр Покровського району Донецької області.
Свідок пояснив, що саме за цими координатами ним було взято в полон вище наведену особу.

У відповідності до протоколу проведення слідчого експерименту від 27.10.2025 слідує, що ОСОБА_4 за участю захисника показав на відкритій Google карті місце несення ним військової служби, зокрема в рядах збройних сил рф, дав покази щодо деталей проходження ним військової служби та відтворив обставини потрапляння ним у полон.

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що вищевказані докази, які покладені в основу даного обвинувального вироку, є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку – достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону України № 2113-ІХ від 03.03.2022), ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів. 
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає: вчинення злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, з використанням умов воєнного стану. 
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні закінчені кримінальні правопорушення, які згідно ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
З урахуванням вищевикладеного, з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону України № 2113-ІХ від 03.03.2022), ч. 7 ст. 111-1 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування та з конфіскацією всього майна, що належить обвинуваченому.
Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, оскільки він утримується у Державній установі «Табір для тримання військовополонених «Центр 5».
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Вирішуючи питання щодо можливості зарахування строку перебування обвинуваченого ОСОБА_4 в таборі для військовополонених у строк покарання у виді позбавлення волі, суд виходить з того, що у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не обирався.
Суд зазначає, що установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, як це передбачено ч. 1 ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», є: слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання. 
Таким чином, оскільки у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не обирався і останній не утримується в системі державних органів попереднього ув`язнення, визначених ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», відповідно не має підстав для зарахування строку перебування обвинуваченого в таборі для військовополонених у строк покарання у виді позбавлення волі, а початок строку відбування покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі слід рахувати з моменту його затримання на виконання даного вироку.

Керуючись ст. 369, 371-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати  ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону України № 2113-ІХ від 03.03.2022), ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 7 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі на строк тринадцять років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією всього майна, що належить  ОСОБА_4 ;
- за ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону України № 2113-ІХ від 03.03.2022) у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років з конфіскацією всього майна, що належить ОСОБА_4 .
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити обвинуваченому  ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією всього майна, що належить  ОСОБА_4 .
Рахувати  ОСОБА_4 початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі з моменту його затримання на виконання даного вироку.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 , який утримується у Державній установі «Табір для тримання військовополонених «Центр 5», - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді:

__________ ОСОБА_2 ___________ ОСОБА_3 __________ ОСОБА_1