ЄУНСС: 453/780/26
НП: 2/453/744/26

РІШЕННЯ
іменем України

08 червня 2026 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі головуючого – судді Микитина Володимира Ярославовича
сторони та інші учасники справи: 
позивачка –  ОСОБА_1 ;
третя особа, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки –  ОСОБА_2 ;
відповідач –  ОСОБА_3 ;
зміст позовних вимог – про стягнення аліментів на повнолітню дитину, який продовжує навчання;
розглянувши дану цивільну справу у приміщенні суду, що по вул. Д. Галицького, 8, у м. Сколе Стрийського району Львівської області, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та інших її учасників, без проведення судового засідання, на підставі наявних у ній матеріалів, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи.
Позивачка ОСОБА_1 24.04.2026 року засобами поштового зв`язку скерувала у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що надійшла 28.04.2026 року та була зареєстрована в діловодстві за вх. № 3433, в якій просить ухвалити рішення про стягнення на її користь з відповідача ОСОБА_3 аліментів на їх повнолітню дитину – сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у частці від заробітку (доходу) – у розмірі частини з усіх його видів, починаючи з 24.04.2026 року, і до закінчення зазначеним сином навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Стрийським міськрайонним судом Львівської області 14.04.2022 року було видано судовий наказ, котрим вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у частці від заробітку (доходу) – у розмірі частини з усіх його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи з 28.03.2022 року, і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з досягненням 02.03.2026 року сином сторін у справі – ОСОБА_2 повноліття, стягнення аліментів за вищевказаним виконавчим документом на нього припинено. Проте, він навчається у Львівському національному університеті імені Івана Франка на факультеті прикладної математики та інформатики за спеціальністю F5 «Кібербезпека та захист інформації», форма здобуття освіти – очна, денна, освітній ступінь – « ОСОБА_4 ». Він навчається на платній основі та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, стипендію також не отримує, закінчує навчання 30.06.2029 року, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги, яку відповідач ОСОБА_3 як його батько не надає, хоча має таку можливість, він є працездатним, - підсумовує свій позов ОСОБА_1 ..
Третя особа, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки – ОСОБА_2 , своїм правом подати суду у запропоновані строк та порядку письмові пояснення на позовну заяву ОСОБА_1 , з його участю як третьої особи, який не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову, на стороні позивачки, до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, який продовжує навчання, не скористався.
Відповідач ОСОБА_3 у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 , за участю як третьої особи, який не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивачки – ОСОБА_2 , до нього, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, який продовжує навчання, – не подав, хоча в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі від 30.04.2026 року вважається такою, що йому була вручена ще 13.05.2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням № R067162596370 з довідкою АТ «УКРПОШТА» про причини повернення поштового відправлення – «адресат відсутній». Втім, відповідач ОСОБА_3 свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навів.
Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її сторін та інших учасників до Сколівського районного суду Львівської області не надходило.

Заяви та клопотання учасників справи. 
Будь-яких заяв та/чи клопотань від сторін та інших учасників цієї справи, котрі б залишалися не вирішеними у визначеному чинним ЦПК України порядку, у тому числі й про розгляд цієї справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, до Сколівського районного суду Львівської області не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.
Оскільки відповідачем у позовній заяві вказаний фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею, на виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, з метою визначення підсудності, було вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи – відповідача ОСОБА_3 ..
Так, згідно сформованої з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді № 2676436 від 30.04.2026 року, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відтак, ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 30.04.2026 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_3 , який не має статусу підприємця, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження, у межах визначеного ст. 275 ЦПК України строку, тобто не більше шістдесяти днів з дня відкриття у ній провадження, у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, без проведення судового засідання, за наявними у цій справі матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи постановлено оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України та на сайті Сколівського районного суду Львівської області.
Інші процесуальні дії у цій справі Сколівським районним судом Львівської області не вчинялись, а ухвали не постановлялись. 

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. 
Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. 
Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд, перевіряючи за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру порушення прав позивачки ОСОБА_1 та/чи третьої особи, який не заявляє самостійних вимог на стороні цієї позивачки – ОСОБА_2 , й причетність до такого порушення прав на час навчання зазначеної повнолітньої дитини відповідача ОСОБА_3 , встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів.
Згідно з свідоцтвом про народження на бланку серії НОМЕР_1 , виданим Орявською сільською радою Сколівського району Львівської області 12.03.2008 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється сином сторін у цій справі, й ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг повноліття (копія міститься у справі, а. с. 7).
Судом встановлено, що Стрийським міськрайонним судом Львівської області 14.04.2022 року видано судовий наказ за єдиним унікальним номером судової справи 456/1009/22, котрим вирішено стягувати ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у частці від заробітку (доходу) – у розмірі частини з усіх його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи з 28.03.2022 року, і до досягнення дитиною повноліття (міститься у ЄДРСР за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 ). У зв`язку з досягненням ІНФОРМАЦІЯ_2 сином ОСОБА_2 повноліття, стягнення аліментів за вищевказаним виконавчим документом на нього припинено.
Відповідно до довідки Львівського національного університету імені Івана Франка від 01.09.2025 року за вих. № 770, здобувач освіти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.09.2025 року зарахований та навчається на денній формі на факультеті прикладної математики та інформатики Львівського національного університету імені Івана Франка за спеціальністю F5 «Кібербезпека та захист інформації». Навчається очно за кошти фізичних осіб, освітній ступінь – « ОСОБА_4 ». Термін закінчення навчання – 30.06.2029 року (копія міститься у справі, а. с. 13).
Отже, повнолітній син сторін у цій справі – студент ОСОБА_2 об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі очна, денна форма навчання позбавляє його можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов він надалі потребує матеріальної допомоги від своїх батьків.

Релевантні джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення.
Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, зокрема й після досягнення ними повноліття на час навчання, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (надалі – СК України) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, протоколами до неї, іншими актами законодавства.
Згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.
Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 8 та 9 ст. 7 СК України).
Чинний СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч. 1 та ч. 2 ст. 141 СК України).
Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 53 Конституції України, кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.
Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (ч. 3 ст. 3 Закону України «Про освіту»).
Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України).
Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно із ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
У ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Верховним Судом України у своїй постанові від 24.02.2016 року за єдиним унікальним номером судової справи 6-1296цс15, від зроблених висновків у котрій не відступив й Верховний Суд, вказано про те, що правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу.
У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року за єдиним унікальним номером судової справи 346/103/17, суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.

Узагальнена оцінка доводів та аргументів за результатами розгляду цієї справи.
Узагальнюючи оцінку доводів та аргументів, наданих позивачкою ОСОБА_1 на підтвердження обґрунтованості пред`явлених нею позовних вимог, суд наголошує, що стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Зокрема, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Так, чинним СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Зібраними у цій справі доказами встановлено, що повнолітній син сторін у справі – ОСОБА_2 на час вирішення цієї справи не досяг 23-річного віку, навчається у Львівському національному університеті імені Івана Франка на денній, очній формі навчання, у зв`язку з чим позбавлений можливості працювати та самостійно себе забезпечувати, а, відтак, потребує матеріальної допомоги для забезпечення елементарних фізичних потреб у повноцінному харчуванні, лікуванні, оздоровленні, відпочинку та навчанні.
Таким чином, вирішуючи цей спір, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, керуючись принципом розумності і справедливості, враховуючи матеріальне становище сторін, та відсутність встановлених обставин, які б унеможливлювали стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_3 на період навчання нині повнолітнього його сина ОСОБА_2 , окрім того, у матеріалах цієї справи належних й допустимих доказів на підтвердження низького матеріального становища відповідача ОСОБА_3 , або ж незадовільного стану його здоров`я чи непрацездатності, немає, враховуючи також те, що повнолітній його син ОСОБА_2 навчається на денній формі, та, відповідно, надалі потребує матеріальної допомоги, з врахуванням принципу законності, суд дійшов висновку, що вказаний відповідач може та повинен надалі брати участь в утриманні свого повнолітнього сина на час його навчання.
Відтак, позовні вимоги належить задовольнити і стягувати аліменти на ОСОБА_2 як повнолітнього сина, який продовжує навчання, на час його навчання, у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_3 ..
Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам у справі, що у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Toriya v. Spaine», серія A № 303-A, параграф 29-30).

Щодо розподілу судових витрат у справі.
Відповідно до частин 1 і 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру (про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання) на пункту 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та підставі частин 1, 6 ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення на користь держави з відповідача ОСОБА_3 пропорційно до задоволених позовних вимог.
Доказів понесення сторонами та іншими учасникмаи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись статтями 4-5, 10, 12-13, 77-81, 89-90, 95, 133, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 274-275, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , з участю третьої особи, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки – ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, який продовжує навчання, - задовольнити у повному обсязі.
Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на їх повнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, на час його навчання, у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 28.04.2026 року, і до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним 23-ох років.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір за пред`явлення до нього ОСОБА_1 позовної вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину, який продовжує навчання, у сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп..

Порядок виконання рішення суду.
Допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, який продовжує навчання, у межах суми платежу за один місяць.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. 

Повне найменування сторін та інших учасників справи.
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; адреса електронної пошти: не зазначено; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній.
Третя особа, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; адреса електронної пошти: не вказано; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній.
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; адреса електронної пошти: не зазначено; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній.

Повне рішення суду складено: 08 червня 2026 року.

Суддя Володимир МИКИТИН