_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/45070/25
Провадження № 2/947/1061/26

РІШЕННЯ
Іменем України

12.05.2026 м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфи К.А., за участі:
- секретаря судового засідання Дімової Є.В.,
- представника позивача – ОСОБА_1 ,
- відповідача – ОСОБА_2 ,
- представника відповідача – ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних від суми заборгованості та інфляційних втрат,
ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року до Київського районного суду м. Одеси з позовом звернулася ОСОБА_4 (далі також – позивачка), поданим в її інтересах представником ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (далі також – відповідачка) про стягнення 3% річних та інфляційних втрат в розмірі 476 168,82 грн від суми заборгованості в розмірі 352 500 грн, визначеної рішенням суду. 
В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивачки зазначив, що постановою апеляційного суду позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики задоволено в розмірі 352 500 грн. Оскільки відповідачка не повернула суму заборгованості, позивачка просить стягнути з неї інфляційні втрати та 3% річних за період з 28.03.2020 по 23.11.2025 у зв`язку з неправомірним користуванням коштами в порядку ст. 625 ЦК України. 
У відзиві на позов представниця відповідачки зазначила, що під час дії карантину та воєнного стану стягнення 3% річних та інфляційних втрат за кредитними договорами не передбачено (підлягають списанню позичальником). 
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Ухвалою суду від 29.12.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 
Судові засідання призначалися на 03.02.2026, 04.03.2026, 01.04.2026, 29.04.2026. 
У судовому засіданні 29.06.2026 представник позивачки позов просив задовольнити. Відповідачка та її представниця у задоволенні позову просили відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.
Судом установлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.04.2015 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення коштів за договором позики задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 235 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 2 442 грн.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 27.03.2017 рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.04.2015 скасовано в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 235 000 грн. У цій частині ухвалено нове рішення щодо стягнення боргу в розмірі 352 500 грн. В іншій частині рішення Київського районного суду м. Одеси залишено без змін.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.09.2021 (справа № 947/8384/21) з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_4 заборгованість у загальному розмірі 121 952,57 грн, з яких: 90 876,51 грн інфляційних втрат, 31 076,53 грн 3 % річних. Період за який застосовується міра відповідальності не зазначено. 
Оскільки основна сума боргу так і не сплачена відповідачкою, позивачка звернулася до суду з цим позовом з аналогічним вимогами за інший період. 
Застосовані норми права 
Відповідно до приписів ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Загальний строк позовної давності визначений ст. 257 ЦК України та становить 3 роки. 
Водночас, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) з 12.03.2020 на всій території України запроваджено карантин. Дія карантинних заходів у подальшому неодноразово продовжувалася відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, від 11.03.2020 № 211, від 22.07.2020 № 641, від 09.12. 2020 № 1236, а загалом безперервно до 30.06.2023. 
Відповідно до Закону України від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020, до ЦК України внесені зміни, а саме розділ «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». 
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, розпочав діяти воєнний стан. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє наразі.
Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX (зі змінами) до ЦК України внесені зміни, а саме розділ «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктами 18 та 19 такого змісту: 
«У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (п. 18). 
«У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану» (п. 19). 
Відповідно до Закону України від 14.05.2025 № 4434-IX, який набрав чинності 04.09.2025, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» виключено. 
Мотиви прийнятого рішення
Відтак, у період з 02.04.2020 і по 03.09.2025 перебіг строку позовної давності спочатку продовжений, а потім зупинений. З 04.09.2025 вказаний строк відновив свій перебіг. 
Водночас підстав для стягнення з відповідачки додатково коштів, як міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання, за період з 24.02.2022 і по цей час не вбачається. 
Оскільки представником позивачки не вказано період за який рішенням суду від 23.09.2021 стягнуто з відповідачки на користь позивачки інфляційні втрати та 3 % річних, суд подальші обрахунки проводить починаючи з дати ухвалення означеного рішення та бере за основу не суму загальної заборгованості, до якої додано заборгованість за вказаним рішенням, а суму боргу, визначену постановою Апеляційного суду Одеської області від 27.03.2017. Інше призведе до подвійного стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, що є недопустимим. 
Отже, за основу для обрахунку суд приймає період з 23.09.2021 по 24.02.2022. 
У період з 01.10.2021 по 22.02.2022 інфляційні втрати на суму 352 500 грн є рівними 18 703,41 грн (352 500 грн (сума боргу) ? 105,306% (сукупний індекс інфляції = 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60%) / 100% - 352 500 грн (сума боргу)).
У період з 23.09.2021 по 31.12.2021 3% річних від суми 352 500 грн є рівними 4 490,75 грн (352 500 грн (сума боргу) х 3 % (процентна ставка) / 100% ? 155 (кількість днів) / 365 (днів у році)).
Судові витрати
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути 23 194,16 грн, що становить 4,87 % від ціни позову, відтак судові витрати, які належить стягнути з відповідачки становлять 231,94 грн (4 761,69 х 4,87 % / 100 %). 
З урахуванням викладеного, керуючись ст. 49, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних від суми заборгованості та інфляційних втрат – задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість за період з 23.09.2021 по 24.02.2022 як міру відповідальності за невиконання грошового зобов`язання 23 194,16 грн, з яких: 18 703,41 грн інфляційних втрат, 4 490,75 грн 3 % річних, а також стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 231,94 грн. 
3. В іншій частині позову – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивачка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 );
Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Суддя            К. А. Цирфа