Провадження № 2-др/641/16/26 	Справа № 641/1117/26 	

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 травня 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Маньковської О.О., за участю секретаря судового засідання – Макарової А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» – Велікданова Сергія Костянтиновича про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла заява представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» – Велікданова Сергія Костянтиновича про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.
В заяві представник позивача просить ухвалити додаткове рішення у справі № 641/1117/26, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» суму 4 500,00 грн. на правничу (правову) допомогу.
В обгрунтування заяви представник позивача вказав, що впровадженні Слобідського районного суду м. Харкова знаходиться справа № 641/1117/26 за позовом ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (далі – позивач) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) (далі – відповідач) про стягнення заборгованості за договором кредиту №71639643 від 12.07.2025 року. 08 квітня 2026 року Слобідський районний суд м. Харкова ухвалив рішення, яким стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту №71639643 від 12.07.2025 року на суму 9 015,50 грн та відшкодування судових витрат у розмірі 1 064,96 грн. Під час ухвалення судового рішення питання щодо судових витрат в частині витрат на правову допомогу не вирішувалось, на підставі наданих до суду доказів отримання позивачем правової допомоги. Таким чином, враховуючи те, що під час розгляду справи у суді додаткові витрати позивачем не здійснювались, розмір витрат на правову допомогу залишається незмінним - в сумі 4 500,00 грн., тому просить вимоги заяви задовольнити.
В судове засідання сторони не з`явились, про місце, дату і час слухання справи повідомлялись своєчасно і належним чином, представник позивача подав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності.
Таким чином, враховуючи, що сторони повідомлені своєчасно і належним чином про місце, дату і час слухання справи, суд дійшов висновку про розгляд клопотання за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи та без фіксування технічними засобами, що відповідає ст.247 ч.2 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Так, Рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 08.04.2026 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту – задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» заборгованість за договором позики 71639643 від 12.07.2025 року в сумі 9015,50 грн., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу – 6500,00 грн., суми заборгованості за процентами – 1540,50 грн., суми заборгованості за комісією – 975,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1064,96 грн., а всього суму в розмірі 10080 (десять тисяч вісімдесят) гривень 46 коп. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Положеннями ч. 2 ст. 270 ЦПК України визначено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. 
З заявою про стягнення судових витрат представник відповідача звернувся через систему «Електронний суд» 20.04.2026 р. та надав докази на підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу: - Договір про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року; - Витягу з Акту №5-ДІЛ від 02.01.2026 р. приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025; Ордер серія АХ №1287256 від 03.09.2025р.; - Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №2099 від 03.04.2018 р., довіреність на передоручення від 18.09.2025 року. 
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Проаналізувавши вказану норму закону, слідує, що суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі доказів, які сторона подала до винесення рішення по справі та якщо зробила про це відповідну заяву в порядку, передбаченому ч. 8 ст.141 ЦПК України.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховним Судом зазначено в постановах від 10 грудня 2019 року у справі №160/2211/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 580/2610/19 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Разом з тим, згідно Постанови Верховного суду від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22, визначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.
З огляду на те, що відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про те, що вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу із відповідача на користь позивача у визначеному останнім розмірі є об`єктивними та пропорційними. Враховуючи усі обставини спірних правовідносин у їх сукупності, суд погоджується із заявленою позивачем сумою витрат на правову допомогу та приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 4500 грн.
Керуючись ст.ст. ч.2 ст. 141, ст.ст. 260,270, 353 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» – Велікданова Сергія Костянтиновича про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп»витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. 
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О.Маньковська