ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/7298/25
Провадження № 2/362/1163/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Медведєва К.В., розглянув у порядку письмового провадження в місті Василькові Обухівського району Київської області за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що вони із відповідачем мають спільну дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.
Посилаючись на те, що позивачка з сином проживають в орендованому житлі, дитина відвідує платний навчальний заклад ТОВ «Крюківщинський ліцей «ІДЕЯ», позивачка витрачає значну кількість коштів, а саме 46000,00 грн. на проживання та навчання дитини, не враховуючи витрат на харчування та інші щоденні потреби дитини, оскільки відповідач вкрай безвідповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, ухиляється від належного утримання дитини, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їх дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 23000,00 грн від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 19 вересня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2025 року відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.
19 листопада 2025 року відповідач надав суду відзив у якому частково визнав позов та просить стягувати аліменти в розмірі 17% від заробітної плати та зазначив те, що позивачка стверджує, що у відповідача наявні грошові кошти, адже він володіє на праві власності житловим будинком площею 277,7 кв.м. та земельною ділянкою загальною площею 0,0672 га. Проте, сам факт володіння не означає наявність доходу від цього будинку. В даному будинку проживають по факту 3 сім`ї – сам відповідач, мати відповідача - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сім`я брата відповідача - ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Також у відзиві зазначено, що у власності відповідача наявні корпоративні права в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Глейзер Хаб» (код ЄДР 45813475) та в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Тандекс» (код ЄДР 33594310). Зазначене відповідає дійсності, проте станом на день подачі відзиву, ТОВ «Глейзер Хаб» не здійснює господарської діяльності та подає «нульові» звіти. Товариство подає щорічну декларацію на прибуток і актуальний стан буде подано лише в січні 2026 року, проте воно зареєстровано в якості платника податку на додану вартість. В Товаристві з обмеженою відповідальністю «Тандекс» відповідач здійснює господарську діяльність в якості директора. Згідно Довідки ТОВ «Тандекс» відповідач отримує заробітну плату в розмірі 8 900 гривень щомісячно. За весь період діяльності відповідач не отримував дивіденди. За результатами господарської діяльності у 2022-2023 роках у ТОВ «Тандекс» були збитки. В 2024 році підприємство вийшло з позитивними річними результатами, проте вони були направлені на господарську діяльність на 2025 рік.
Також відповідач звертає увагу на той факт, що у нього наявні і інші діти, яких він утримує, а саме:
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;
- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Відповідач зазначає, що він не заперечує проти того, щоб сплачувати аліменти, проте вказує, що розмір доходу є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами по сплаті аліментів.
01 грудня 2025 року позивачка подала до суду відповідь на відзив в якому зазначила, що позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі та в повному обсязі не погоджується з обставинами, які надаються відповідачем.
Вказала, що у відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що сам факт володіння на праві власності житловим будинком площею 277,7 кв.м та земельною ділянкою загальною площею 0,0672 га не означає наявність доходу від цього будинку. Оскільки, Сімейним кодексом України передбачено відповідно до ст. 182, що при визначенні розміру аліментів суд має враховувати, зокрема, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Тому позивачкою було надано до матеріалів позовної заяви Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відповідача, як доказ матеріального стану останнього, а не його доходу. Тому факт того, що володіння житловим будинком та земельною ділянкою не свідчить про його матеріальні можливості, є безпідставним. Також відповідач не надає жодних доказів витрат чи обставин, які б ускладнювали виконання його аліментного обов`язку щодо спільної з позивачкою дитини.
Також позивачка вказує, що відповідач зазначає, що в даному житловому будинку проживають по факту 3 сім`ї – сам відповідач, мати відповідача - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сім`я брата відповідача - ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_6 , проте відповідач не підтверджує жодним доказом проживання в його нерухомості інших членів його родини.
В той же час позивачці відомо, що наразі в будинку відповідача проживає тільки його матір, з якою майже кожні вихідні бачиться спільна позивачки та відповідача дитина. Тому, як зазначає позивачка, ні відповідач, ні сім`я брата відповідача не проживає в цьому будинку. Натомість в будинку окрім матері відповідача проживає сім`я з дітьми, що не пов`язані з відповідачем родинними зв`язками, і проживають там на умовах оренди. Позивачка бачила це неодноразово, коли привозила сина до бабусі і потім забирала його.
Також позивачка у відповіді на відзив зазначає, що твердження відповідача про те, що ТОВ «Глейзер Хаб» не здійснює господарської діяльності та нібито подає «нульові» податкові звіти, є необґрунтованими та не підтверджуються жодними достовірними чи достатніми доказами.
По-перше, Товариство до вимог Податкового кодексу України подає декларацію з податку на прибуток підприємств один раз на рік, тому стан фінансових показників за 2025 рік підлягає офіційному декларуванню у січні 2026 року. Відсутність проміжної декларації з податку на прибуток не свідчить про відсутність діяльності такого товариства.
По-друге, ТОВ «Глейзер Хаб» зареєстровано платником податку на додану вартість, що підтверджує його участь в господарському обороті.
Отже, як вважає відповідачка, доводи відповідача є голослівними, не підтверджені документально та спрямовані на введення суду в оману щодо реального стану господарської діяльності відповідача.
Також позивачка вказує, що відповідач зазначає, що в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Тандекс» відповідач здійснює господарську діяльність в якості директора. Згідно Довідки ТОВ «Тандекс» відповідач отримує заробітну плату в розмірі 8 900 гривень щомісячно. За весь період діяльності відповідач не отримував дивіденди. За результатами господарської діяльності у 2022-2023 роках у ТОВ «Тандекс» були збитки. В 2024 році підприємство вийшло з позитивними річними результатами, проте вони були направлені на господарську діяльність на 2025 рік, але відповідач не надав копії декларацій з ПДВ по ТОВ «Тандекс», тим самим приховуючи розмір доходів компанії, в якій він є власником 50% частки багато років поспіль, а також є директором. Крім того, зазначає позивачка, відсутність офіційних доходів у батьків не позбавляють їх від обов`язку утримувати неповнолітню дитину.
Позивачка зазначає, що відповідач у відзиві на позовну заяву стверджує, що необхідно звернути увагу на той факт, що у нього наявні і інші діти, яких він утримує, а саме: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проте в підтвердження своїх доводів відповідач не надає ані рішення суду щодо стягнення з нього аліментів на утримання його дітей, ані будь-якого іншого документу на підтвердження того, що діти перебувають на його утриманні, крім того, факт перебування на утриманні відповідача інших дітей не позбавляє його обов`язку утримання спільної дитини з позивачкою.
Також позивачка зазначає, що відповідач у відзиві на позовну заяву просить стягнути з нього аліменти, у порядку ст. 183 СК України, в розмірі 17% від заробітної плати, але позивачка вважає, що відповідачем не надано суду жодних належних доказів неможливості сплати аліментів на утримання спільної з позивачкою дитини у заявленому до стягнення позивачкою розмірі.
08 грудня 2025 року відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що уважно ознайомившись із відповіддю на відзив, вважає, що вона не спростовує події і факти, викладені у відзиві на позовну заяву, з огляду на наступне:
Відповідачем у відзиві було зазначено, що «В даному будинку проживають по факту 3 сім`ї – сам відповідач, мати відповідача - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сім`я брата відповідача - ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_6 ». Позивачем зазначається, що відповідачем не надано жодних доказів проживання в його нерухомості інших членів родини відповідача. У відповідності до Будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1 , станом на сьогоднішній день в даному будинку зареєстровані:
-ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
-ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ;
-ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Дійсно, сім`я брата ОСОБА_11 в даному будинку не зареєстрована, проте проживає.
Інформація позивача, що в будинку окрім матері, проживає інша сім`я на умовах оренди не підтверджується будь-якими доказами.
У відзиві на позовну заяву відповідачем було вказано, що ТОВ «Глейзер Хаб» (код ЄДР 45813475) наразі не здійснює господарської діяльності та надані звіти з податку на додану вартість, з доказами направлення їх на адресу Державної податкової служби України, і відповідно прийняття їх останньою.
З незрозумілих для відповідача причин, позивач зазначає, що «ці документи є голослівними, не підтверджені документально та спрямовані на введення суд в оману щодо реального стану господарської діяльності відповідача». Відповідач категорично не погоджується з таким твердженням, адже воно не відповідає реальному стану справ та не підтверджено жодним доказом. У відповідності до п. 46.1. ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску. Пп. 47.11. п. 47.1. ст. 47 Податкового кодексу України визначено, що юридичні особи, а також їх посадові особи, несуть відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у податкових деклараціях.
Таким чином, на думку відповідача, можна зробити висновок, що декларації, які подані відповідачем у відзиві є належним, допустимим та достовірним доказом щодо відсутності господарської діяльності ТОВ «Глейзер Хаб». 
Вв запереченнях на відповідь на відзив вказано, що позивач зазначає, що відповідач приховує розмір доходу ТОВ «Тандекс», адже не додав до відзиву копій декларацій з ПДВ. Відповідачу не зовсім зрозуміло, як можна вирахувати розмір доходу ТОВ «Тандекс» саме по зобов`язанням зі сплати податку на додану вартість, проте такі документи додаються. В той же час відповідач хотів би звернути увагу Суду, що подані декларації з ПДВ не є свідченням про дохід підприємства. ОСОБА_12 демонструє суперечливу поведінку, адже вона не визнає належними доказами подані декларації з ПДВ по ТОВ «Глейзер Хаб», називає їх документами, які вводять в оману Суд, але в той же час заявляє, що не додавання відповідачем декларації з ПДВ по ТОВ «Тандекс» є приховуванням розміру його доходів. Суди неодноразово звертали увагу, що собою становить доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) і зазначали, що поведінкою, яка суперечить добрій совісті та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Відповідач вважає, що вищезазначені дії свідчать про недотримання ОСОБА_12 доктрини venire contra factum proprium та про неповагу як до Суду, так і до іншої сторони спору.
Не зрозуміле твердження позивача, що відповідач не має офіційного доходу і це не позбавляє його обов`язку утримувати неповнолітню дитину. Як було зазначено у відзиві, відповідач має офіційний стабільний дохід та частково визнає позовні вимоги.
У відповіді на відзив позивач заявляє, що відповідачем не надано підтвердження, що на його утриманні знаходяться інші його діти – ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . На думку позивача такими документами є лише рішення суду про стягнення аліментів та будь-який інший документ, який підтверджує факт утримання дітей. Але, це не відповідає дійсності. З огляду на той факт, що ані ОСОБА_13 ані ОСОБА_14 не досягнули повноліття, у відповідача є обов`язок їх утримувати. В той же час, за домовленістю з їх матір`ю, утримування здійснюється шляхом передачі готівкових коштів.
Підсумовуючи викладене, відповідач повторно не заперечує проти того, щоб сплачувати аліменти, проте розмір доходу є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами по сплаті аліментів.
Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Сторони є батьками дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 07 червня 2019 року.
Дитина проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується відповідною довідкою від 09 вересня 2025 року виданою Гатненською сільською радою Фастівського району Київської ради.
Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Із наданих відповідачем письмових доказів, під час розгляду справи судом встановлено, що у відповідача наявні і інші діти, яких він утримує, а саме:
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 01 серпня 2008 року;
- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 10 листопада 2009 року.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).
Норма частини першої статті 183 СК України передбачають, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Таким чином, враховуючи встановлені під час розгляду обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 7000,00 грн від заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі до суду і до досягнення дитиною повноліття.
За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню в обсязі визначеному судом.
На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
При цьому, у зв`язку звільненням позивача від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та у зв`язку із задоволенням позову згідно із вимогами частини шостої статті 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 1 211 гривень 20 копійок.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 1 – 13, 19, 23, 27, 34, 76 – 83, 89, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263 – 265, 273 – 279 ЦПК України,
В И Р І Ш И В:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 аліменти на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 7000,00 грн від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та, не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 19 вересня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 на користь Держави судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежів за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.В. Медведєв