Сквирський районний суд Київської області

Справа № 376/856/26 
Провадження № 2/376/1213/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року м.Сквира
Сквирський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Ловінської С.С.,
за участю секретаря судового засідання Кропивлянської С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сквирської міської ради про визнання права власності на житло за набувальною давністю, -
ВСТАНОВИВ:
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з даним позовом до Сквирської міської ради про визнання права власності на житло за набувальною давністю.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 30 квітня 2002 року ОСОБА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_2 на підставі Протоколу №3 засідання профспілкового комітету ВАТ «ПМК-18» від 09.04.2002 отримали Ордер №1 на житлове приміщення, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , вселились у вказану житлову квартиру та стали в ній проживати. Фактично з моменту реєстрації місця проживання 10.05.2002 позивачі стали самостійно проживати у вказаній квартирі до теперішнього часу. Право власності на вищевказану квартиру відсутнє та ніколи не видавалось. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на спірну квартиру ні за ким не зареєстровано. Фактично з 10.05.2002 позивачі постійно проживають у даній квартирі до сьогоднішнього для. Продовжують володіти вказаною житловою квартирою. Добросовісно та безперервно володіють та відкрито користуються даним нерухомим майном, доглядають за квартирою, сплачують комунальні послуги та утримують її, постійно роблять поточний ремонт та капітальний ремонт. Виготовили технічну документацію на дану квартиру. Жодних претензій до позивачів від відповідача, чи інших осіб з приводу законності володіння ними квартири АДРЕСА_2 , та залишається без власника, понад 10 років, не надходило. На даний час позивачам потрібно привести в порядок документи, а тому, зважаючи на ситуацію, яка склалася, вони вимушені звертатися до суду, оскільки у інший спосіб набути у власність квартиру, в якій вони проживають з 10.05.2002, відомості про яку не зареєстровано в Державному реєстрі нерухомого майна, вони не можуть, оскільки у них відсутній будь-який правовстановлюючий документ на право власності на спірну квартиру. У даній квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 41,0 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м., позивачі проживають по сьогоднішній день, тобто понад 23 роки.. Позивачі, володіють квартирою відкрито, ніяких дій для приховування цього факту не здійснюють, усі сусіди з ними знайомі та підтвердять факт їхнього проживання та володіння вказаною квартирою. У Сквирській міській раді орган приватизації, який здійснює правочини з приватизації житлових будинків (квартир) відсутній, а тому видати свідоцтво про право власності на квартиру неможливо. Просить визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/2 частини квартири  АДРЕСА_1 , загальною площею 41,0 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м. та за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 41,0 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м.
Ухвалою судді від 26.03.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження. Встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачці встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачам п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 
Ухвалою суду від 10.06.2026 закрито підготовче провадження в зазначеній справі та призначено справу до судового розгляду.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник відповідача Сквирської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі.
Водночас, судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що 30 квітня 2002 року ОСОБА_1 видано Ордер на житлове приміщення за №1 з сім`єю з 2-х чоловік на право зайняття жилого приміщення жилою площею 22,2 кв.м. 2х-кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Підстава видачі ордера Протокол №3 засідання профспілкового комітету ВАТ «ПМК-18» від 09.04.2002. Склад сім`ї (родинні відносини з особою на ім`я якої виданий ордер): ОСОБА_1 – наймач, ОСОБА_2 – син (а.с.10).
Як вбачається з копії Відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №11-2026/611 від 20.02.2026 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані з 10.05.2002 по т.ч за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.13).
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 20.02.2026 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 10.05.2002 (а.с.7 зворот). 
На замовлення ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_3 виготовлено технічний паспорт за Реєстраційним номером у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:0297-9573-4152-9680 від 25.02.2026 на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.11-12). 
Відповідно до копії висновку про вартість майна, виготовленого СПД ФОП ОСОБА_4 оціночна вартість квартири         АДРЕСА_5 , станом на 17.10.2025 складає 186 730,00 грн (а.с. 18-19).
Згідно відповіді Сквирської міської ради від 10.03.2026 на звернення адвоката з питанння оформлення документів квартири АДРЕСА_1 встановлено, що багатоквартирний будинок АДРЕСА_6 не перебуває на балансі (обслуговуванні) Сквирської міської ради. Орган приватизації у Сквирської міської ради, який здійснює правочини з приватизації житлових будинків (квартир) відсутній, а тому видати свідоцтво про право власності на квартиру неможливо (а.с.16).
В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 відсутні, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №470212499 від 27.03.2026 (а.с.29).
На підтвердження позовних вимог заявниками надано суду копії квитанцій про сплату комунальних послуг (а.с.20-22).
Суд дослідивши письмові докази справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю, вимоги позивачів законні та обґрунтовані.
Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.
Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
За загальним правилом, особа набуває права власності за набувальною давністю, якщо вона добросовісно заволоділа чужим майном і відкрито та безперервно володіла цим майном протягом установленого строку.
Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.
Беручи до уваги, що Цивільний Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 Цивільного Кодексу поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
Відповідно до пунктів 9, 10, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним Кодексом України.
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Згідно з положеннями ч. 1 та 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом ст. 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним
Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.
При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи.
Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.
У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61- 19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння.
За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.
В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 добросовісно заволоділи майном: квартирою АДРЕСА_1 та продовжують відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше десяти років.
Дослідивши обставини справи, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про доведеність позивачами наявність умов, передбачених статтею 344 Цивільного кодексу України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю.
Враховуючи встановлені обставини, а також те, що позивачі добросовісно заволоділи майном і понад 10 років продовжують відкрито, вільно та безперешкодно користуватися квартирою для власного використання, дбають про її збереження, суд дійшов висновку, що є всі правові підстави для визнання права власності за позивачами на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 41,0 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м., за набувальною давністю.
На підставі ст.ст.16,316,328, 344 ЦК України та керуючись ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Сквирської міської ради про визнання права власності на житло за набувальною давністю– задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 41,0 кв.м, житловою площею 23,7 кв.м, за набувальною давністю.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 41,0 кв.м, житловою площею 23,7 кв.м., за набувальною давністю.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрація: АДРЕСА_3 . 
Позивач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрація: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Сквирська міська рада, ЄДРПОУ 04054961, місцезнаходження: Київська область, Білоцерківський район, м.Сквира, вул.Карла Болсунівського, буд.28

Суддя      С.С.Ловінська