Справа № 301/1268/26 
1-кп/301/234/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

"18" червня 2026 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава кримінальне провадження про вчинення кримінального правопорушення, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12026078100000041 від 15.04.2026 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження: село Саховщина, Машківського району, Полтавської області, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , не працюючого, такого, що не має судимості (в силу ст. 89 КК України),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст.263 КК України,-

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 
потерпілої - ОСОБА_5 
обвинуваченого - ОСОБА_3 
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_6 

В С Т А Н О В И В:

У вересні місяці 2025 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в лісовому масиві, неподалік від вулиці Зарічна, що в с. Брід, Хустського району, Закарпатської області знайшов на землі під деревом ніж, який підняв та поставив до кишені своїх штанів. Після чого постійно носив його з собою під час збирання грибів у лісі в с. Брід та при використанні у власних потребах з вересня 2025 року до моменту вилучення його 14.04.2026 під час огляду місця домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками поліції. Вилучений ніж, згідно висновку експерта № СЕ-19/107-26/4282-ХЗ від 17.04.2026 є холодною зброєю, мисливським ножем загального призначення, клинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії, виготовлений промисловим способом. Таким чином, в період часу з вересня 2025 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено по 14 березня 2026 року, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без законних підстав, тобто без передбаченого законом дозволу на носіння холодної зброї, в порушення вимог Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 24.01.1995 р., «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС № 662 від 21.08.1998 та «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 носив з собою ніж, який є холодною зброєю.
Вказані вище дії ОСОБА_3 кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України – носінні іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу. 

Крім цього, 12 квітня 2026 року близько 20 години ОСОБА_3 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме в приміщенні кухні житлового будинку, під час словесного конфлікту, на ґрунті особистих неприязних відносин з своєю співмешканкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реалізовуючи злочинний умисел, направлений на умисне нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись фронтально навпроти ОСОБА_5 своєю основою долоні лівої руки наніс один удар потерпілій в область обличчя, а саме підочної ділянки правого ока. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді: синця шкірних покривів підочної ділянки справа, яке відповідно до висновку судово-медичного експерта №41-і від 17.04.2026 та згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як легке тілесне ушкодження, що має незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше як 6 днів.
Вказані вище дії ОСОБА_3 кваліфіковано як вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, суду пояснив, що 12.04.2026, під час конфлікту з потерпілою ОСОБА_5 , яка є його співмешканкою, один раз вдарив її по обличчю, більш чітко пояснити не може так як був в сильному алкогольному сп`янінні і фактично нічого не пам`ятає. Щодо ножа пояснив, що ніж знайшов у лісі, коли збирав гриби біля села Брід і приніс його додому. Коли був конфлікт з потерпілою, вона викликала поліцію, і в той день було вилучено вказаний ніж. Що це мисливський ніж і може бути холодною зброєю він не знав, і зрозумів це вже під час досудового слідства. В скоєному щиро розкаюється, обіцяє, що більше такого не буде та те, що зробив для себе відповідні висновки.

Захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_7 , при визначенні міри покарання обвинуваченому просив суд врахувати особу обвинуваченого, його щире каяття, сприяння розкриттю злочину, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, не пов`язане з триманням під вартою.

Потерпіла ОСОБА_5 просила суд не призначати обвинуваченому суворе покарання, повідомила, що вона примирилась з обвинуваченим, визначення міри покарання обвинуваченому залишила на розсуд суду.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях за ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст.263 КК України, вина доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, а саме доказів на підтвердження події кримінального правопорушення, часу, місця, способу, мети та мотивів його вчинення, винуватості обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, чи вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, та обмежився таким обсягом дослідження доказів: допит потерпілої, обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, матеріали по речових доказах та процесуальних витратах.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, вину ОСОБА_3 доведеною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст.263 КК України, його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 263 КК України – носінні іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, та ч. 1 ст. 125 КК України – нанесення умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій. Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.
В даній справі, суд, призначаючи покарання обвинуваченому, при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 263 КК України за класифікацією кримінальних правопорушень, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, а кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України за класифікацією кримінальних правопорушень, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком. Крім цього, суд враховує особо обвинуваченого те, що за місцем проживання він характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікарів фтизіатра, нарколога, психіатра не перебуває, вибачився перед потерпілою, а також сплатив благодійний внесок в сумі 3000 на підтримку 128 ОБШБр ЗСУ. А також, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, що є обставинами, що пом`якшують покарання, обставинами, що обтяжують покарання є – вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на перераховані обставини, за вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст.263 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
При цьому, зважаючи на особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, суд вважає, що відносно нього можуть бути застосовані положення ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням. Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
У вказаному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Тому, з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути процесуальні витрати за проведення експертизи, що підтверджуються розрахунком її вартості.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 374, 615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу розміром п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп. 

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 за проведення експертизи документально підтверджені процесуальні витрати в розмірі 2406 (дві тисячі чотириста шість) грн 80 коп. на користь Держави.

Речовий доказ у кримінальному провадженні №12026078100000041 від 15.04.2026:

-ніж у чорному чохлі, упакований в спец пакет з логотипом на горловині «Україна МВС Експертна служба» №6500406, що знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів ВП №1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Іршавського
районного суду : ОСОБА_1