23.04.2026 
ЄУН 389/853/26
Провадження №2-а/389/12/26

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

23 квітня 2026 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Берднікової Г.В.,
за участю секретаря судового засідання Берневек О.А., представника позивача Риженка Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знам`янка адміністративну справу, за правилами спрощеного позовного провадження, за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До суду, 17 березня 2026 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій він просить визнати протиправною та скасувати винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 постанову №125 від 16 лютого 2026 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУПАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штраф у розмірі 17000 грн 00 коп. Окрім того, просить поновити йому пропущений строк для оскарження вказаної постанови.
Вимоги обгрунтовані тим, що позивач є батьком, який самостійно виховує дитину до 18 років, так як мати дитини позбавлена батьківських прав. 10 червня 2024 року позивач уточнив свої дані, 20 серпня 2025 року був взятий на облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 , неодноразово проходив ВЛК. 
24 лютого 2026 року позвиач отримав конверт від ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому знаходилась постанова №125 від 16 лютого 2026 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУПАП. Відповідно до мотивувальної частини вказаної постанови, позивач, будучи військовозобов?язаним, досягнувши віку старше 25-ти років, під час дії воєнного стану в особливий період порушив правила військового обліку, а саме з 2024 року перебуваючи на військовому обліку, як військовозобов?язаний у відповідному ТЦК та СП, не з?явився до нього для оновлення особистих даних, проходження ВЛК, тощо, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУПАП та на нього накладено штраф у розмірі 17000 грн 00 коп. Проте, зазначені у постанові відомості не відповідають дійсності, оскільки позивач вчасно оновив свої дані. Регулярно приходив усі ВЛК. При тому, відсутні жодні факти виклику позивача відповідачем, коли той не з`являвся за викликом. На розгляд адміністратвиних матеріалів позивач у жодний спосіб не запрошувався. Оскажувана постанова винесена без його участі. Примірник оскаржуваної постанови був надісланий йому поштою. Таким чином, позивач не можде бути притягнутим до адміністратвиноїї відповідальності за відсутності факту адміністративного правопорушення. З приводу начебто не з`явлення позивача на повторний медичний огляд ВЛК пройшов строк давності притягнення до адмінісратвиної відповідальності.
На обгрунтування поважності причини пропуску строку звернення зазначено, що копію оскаржуваної постанови позивач отримав поштовим зв`язком 24 лютого 2026 року, 02 березня 2026 року він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 для надання йому безоплатної правничої допомоги. 05 березня 2026 року було видано доручення та 16 березня 2026 року до суду подано дану позовну заяву.
Представник відповідача – ІНФОРМАЦІЯ_1 30 березня 2026 року подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не погоджується з доводами, викладеними у позовній заяві. ОСОБА_1 з 20 серпня 2025 року перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Разом з тим, відповідно до довідки від 18 грудня 2022 року №3507-7001678147 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до вимог чинного законодавства військовохобов`язаний у разі зміни місця проживання має стати на військовий облік у відповідному районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки протягом семи днів. Однак, ОСОБА_1 був взятий на облік у ІНФОРМАЦІЯ_6 лише 2025 році. ОСОБА_1 отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації 11 листопада 2025 року. Проте, наявність відстрочки не позбавляє позивача статусу військовозобов`язаного та не звільняє його від обов`язку дотримуватися правил військового обліку, зокрема, своєчасно ставати на військовий облік у теритріальному центрі комплектування та соціальної підтримки та щороку проходити – військово-лікарську комісію. У зв`язку з вищезазначеними порушеннями у діях (бездіяльності) позивача вбачалися ознаки вчинення адміністратвиного правопорушення, передбченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. Таким чином позовна заява є безпідставною. Також у відзиві на позовну заяву представник відповідача просив розгляд справи здійснити за його відстуності.
Представником позивача, 15 квітня 2026 року подано до суду відповідь на відзив, в якій вказано, що наведені представником доводи у відзиві на позов не спростовують обгрунтовність та законність позовних вимог. Відповідно до мотивувальної частини оскаржуваної постанови, позивач, будучи військовозобов?язаним, досягнувши віку старше 25-ти років, під час дії воєнного стану в особливий період порушив правила військового обліку, а саме з 2024 року перебуваючи на військовому обліку, як військовозобов?язаний у відповідному ТЦК та СП, не з`явився до нього для оновлення особистих даних, проходження ВЛК, тощо, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУПАП. Отже, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності відповідачем було вказано, що позивач не з?явився до відповідного ТЦК та СП для оновлення особистих даних та не проходження ВЛК. Вочевидь, вказані представником відповідача підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності, а саме нез?явлення позивача для постановки на облік за новим місцем проживання не зазначені в оскаржуваній постанові, отже не можуть бути прийняті для обгрунтування законності винесеного відповідачем рішення «заднім числом». Представник відповідача посилається на певні документи, однак не додає їх до відзиву, що тягне необхідність критичного ставлення до наведених ним обставин. Щодо непроходження ВЛК слід зазначити, що жодного виклику для проходження ВЛК, жодного направлення на проходження ВЛК відповідач позивачу не вручав. Отже відповідач намагається свою бездіяльністю обгрунтувати вину позивача, що є неприпустимим. За такого відзив представника відповідача підлягає відхиленню, а позовні вимоги задоволенню у повному обсязі.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсзі, просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. У поданому до суду відзиві просив проводити розгляд справи за його відсутності.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
За змістом ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.235 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст.210 КУпАП, віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, від імені яких розглядати справи мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Судом встановлено, що 16 лютого 2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №125 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, відповідно до якої на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
У постанові вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуває на обліку військовозобов?язаних в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Будучи військовозобов?язаним, досягнувши віку старше 25-ти років, під час дії воєнного стану в особливий період порушив правила військового обліку, а саме з 2024 року перебуваючи на військовому обліку, як військовозобов?язаний у відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, не з?являвся до вищевказаного територіального центру для оновлення особистих даних, проходження ВЛК, тощо, що передбаченоЗаконом України "Про військовий обов?язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХII зі змінами згідно Закону України №3633-IX від 11.04.2024 (далі Закон №2232-XII) та Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року зі змінами згідно Постанови КМУ №563 від 16.05.2024 (далі ПКМУ №1487), якою затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів (далі Порядок) та Правила військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів (далі Правила). Чим порушив ряд вищевказаних Постанов, Законів України.
Згідно з абз. 8 ч.3 та абз. 6 ч.10 ст.1 вказаного Закону №2232-XII військовий обов?язок включає "виконання військового обов?язку в запасі та дотримання правил військового обліку" і громадяни України зобов?язані виконувати правила військового обліку.
Відповідно до ч.8 ст.2 зазначеного Закону виконання військового обов?язку військовозобов?язаними полягає у дотриманні порядку і правил військового обліку.
Згідно з пунктом 2 розділу II в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" №4235-IX від 12.02.2025, установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов?язані до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов?язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов?язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов?язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов?язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Однак, громадянин ОСОБА_1 , всупереч вимогам законодавства щодо порядку і правил військового обліку, будучи взятим на військовий облік 20.08.2025, зареєстрованим та проживаючи постійно за адресою: АДРЕСА_2 , до лютого 2026 року, тобто будучи старше 25-ти річного віку не звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення/оновлення особистих даних, проходження ВЛК, тощо, тобто вчинив адміністративне правопорушення,
передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.
Зазначеними вище діями громадянин ОСОБА_1 , порушив законодавство України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію під час дії воєнного стану в особливий період, передбачені переліченими вище законодавчими актами, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
05 лютого 2026 року представником ІНФОРМАЦІЯ_5 , старшим лейтенантом ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол №125 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
05.02.2026 під час розгляду адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується витягом з АІТС «Оберіг». Також встановлено, що ОСОБА_1 вчасно не оновив персональні дані, не пройшов військово-лікарську комісію і йому було достовірно відомо, що його викликають до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення персональних даних та проходження ВЛК, однак виклик проігнорував і не з?явився, про поважні причини не повідомляв, чим порушив вимоги частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХII з останніми змінами згідно Закону України №4574-IX від 21.08.2025, абзацу 3 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХIІ з останніми змінами згідно Закону України №4574-IX від 21.08.2025, підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року з останніми змінами відповідно до Постанови КМУ №1203 від 25.09.2025.
Відомостей про те, що ОСОБА_1 був присутній під час розгляду справи про адміністратвине правоопрушення постанова не містить, як і не містить відомостей, що він був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та що протокол про адміністративне правопорушення складався в його пристуності та він був з ним ознайомлений. Оскаржувану постанову в день її винесення ОСОБА_1 не отримував, а отримав її 24 лютого 2026 року поштовим зв`язком.
Інших доказів відповідачем не надано.
Частиною 3 ст.210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
Згідно зі статею 1 Закону України № 389-VІІІ від 12 травня 2015 року «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, і діє по теперішній час.
Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.
Виходячи із вищевикладеного вбачається, що починаючи з 24 лютого 2022 року і до теперішнього часу в Україні діє режим воєнного стану, який є особливим періодом.
Згідно абз.6 ч.10 ст.1 ЗаконуУкраїни «Провійськовий обов`язок і військову службу» громадяни України зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається (05 лютого 2026 року під час розгляду адміністративної справи встановлено), що ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог:
- частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХII з останніми змінами згідно Закону України №4574-IX від 21.08.2025, де зазначено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту. 
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. 
- абзацу 3 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХIІ з останніми змінами згідно Закону України №4574-IX від 21.08.2025, яким передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
- підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року з останніми змінами відповідно до Постанови КМУ №1203 від 25.09.2025, в яких вказано, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
На обгрунтування своїх доводів позивачем до позовної заяви долучено роздруківку військово-облікового документа з додатку Резерв+, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , уточнив дані 10 червня 2024 року. Взятий на облік у ІНФОРМАЦІЯ_9 (Знам`янка) 20 серпня 2025 року.
Відповідно до довідки від 28 грудня 2022 року №3507-7001678147 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо-переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 .
Положеннями ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» визначено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку також зобовязані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобовязаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Абз. 4 п. 1 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-IX встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобовязані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів звязку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
Тобто, вказані норми законодавства передбачають, що громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку повинні були уточнити свої персональні дані з 17 травня 2024 року по 16 липня 2024 року (включно), а саме: через центр надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобовязаного, резервіста; у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Згідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За ст.245КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.
Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З мотивувальної частини постанови вбачається, що відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності, саме за те, що він вчасно не оновив персональні дані, не пройшов військово-лікарську комісію і йому було достовірно відомо, що його викликають до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення персональних даних та проходження ВЛК, однак виклик проігнорував і не з?явився, про поважні причини не повідомляв, чим порушив вимоги частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХII з останніми змінами згідно Закону України №4574-IX від 21.08.2025, абзацу 3 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХIІ з останніми змінами згідно Закону України №4574-IX від 21.08.2025, підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року з останніми змінами відповідно до Постанови КМУ №1203 від 25.09.2025.
Однак, вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення спростовується наданою ним роздруківкою військово-облікового документа з додатку Резерв+, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , уточнив дані 10 червня 2024 року. Взятий на облік у ІНФОРМАЦІЯ_9 (Знам`янка) 20 серпня 2025 року. Доказів, що він викликався до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення персональних даних та проходження ВЛК відповідачем не надано.
Зрештою зміст оскаржуваної постанови є неоднозначним та суперечливим, оскільки в постанові тричі зазначаються опис установлених під час розгляду справи обставин, зміст яких кожного разу різниця. В описовій частині вказано, що ОСОБА_1 будучи військовозобов?язаним, досягнувши віку старше 25-ти років, під час дії воєнного стану в особливий період порушив правила військового обліку, а саме з 2024 року перебуваючи на військовому обліку, як військовозобов?язаний у відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, не з?являвся до вищевказаного територіального центру для оновлення особистих даних, проходження ВЛК, тощо. Надалі по тексту вказано, що ОСОБА_1 , всупереч вимогам законодавства щодо порядку і правил військового обліку, будучи взятим на військовий облік 20.08.2025, зареєстрованим та проживаючи постійно за адресою: АДРЕСА_2 , до лютого 2026 року, тобто будучи старше 25-ти річного віку не звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення/оновлення особистих даних, проходження ВЛК, тощо, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП. Потім вказано, що під час розгляду адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_1 вчасно не оновив персональні дані, не пройшов військово-лікарську комісію і йому було достовірно відомо, що його викликають до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення персональних даних та проходження ВЛК, однак виклик проігнорував і не з?явився, про поважні причини не повідомляв.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Така правова позиція висловлене в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено винуватість позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. За такого,оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Відповідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідач діяв не на підставі закону, оскаржувана постанова незаконна і має бути скасована, а провадження закрите. 
Відповідно до ч.1 ст.122КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Зазначені позивачем причини пропущення строку звернення до суду, які наведені в постанові вище, суд визнає поважними, виходячи з положень ч.2 ст.286 КАС України, ст.289КУпАП 
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, параграф 29).
Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем під час звернення до суду судовий збір не сплачено, позов подано через підсистему «Електронний суд», таким чином судовий збір у розмірі 532 грн 48 коп, підлягає стягненню на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань відповідача рішенням якого порушені права останнього.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,5,6,9,20,72,77,90,132-134,242,244-246,257-263,286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №125 від 16 лютого 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000 грн 00 коп, - скасувати, а провадження по цій справі про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 532 (п`ятсот тридцять два) грн 48 коп.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .
Відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_10 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_4 .

Суддя Г.В. Берднікова